06.04.20
33/812/109/20

МИКОЛАЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
         
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ    УКРАЇНИ

     06 квітня 2020 року                                                            м. Миколаїв
       Миколаївський апеляційний  суд  в складі судді  Міняйла М.П., за участі секретаря Клімової Л.В., особи, притягнутої до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Заводського районного суду м. Миколаєва  від 02.03.2020 року, якою 

ОСОБА_1 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , тимчасово не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , 

- визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 ч.1 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі  10 200 гривень  з позбавленням права керування транспортними засобами на один рік.

   Постановлено  стягнути з ОСОБА_1   на користь держави судовий збір у розмірі  420,40 грн.  
Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії БД № 295278 від 01.01.2020 року,  як зазначено в постанові, 01.01.2020 року відносно ОСОБА_1 ІПП 1 взводу 2 роти 2 батальйону УПП в Миколаївській області Сядро М.С. складено адміністративний протокол про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП про те, що 01.01.2020 о 21 год.40 хв. ОСОБА_1 керував транспортним засобом ВАЗ 2104, д/н НОМЕР_1 , в районі буд.30 по вул. Пушкінська в м.Миколаєві з явними ознаками алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння очей, почервоніння обличчя. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння до допомогою газоаналізатора Drager в присутності двох свідків відмовився. Від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння в медичному закладі у встановленому законом порядку в присутності двох свідків відмовився.
   В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить постанову суду скасувати, провадження у справі закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного злочину.
  
Із зазначеною постановою не погоджується та вважає її незаконною та необгрунтованою.

Зазначає, що постанова ухвалена з недотриманням вимог діючого КУпАП, за результатами неповного дослідження доказів та без врахування положень Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практики ЄСПЛ.

Вказує, що поза увагою судді та без належної правової оцінки залишився той факт, що дії працівників поліції, які складали протокол відносно нього не відповідали встановленим законом вимогам.

Стверджує, що судом не враховано, що у працівників поліції взагалі не було в наявності газоаналізатора «Drager» та вони фактичной його змусили відмовитись від проходження огляду на стан спяніння.

Вказує, що він не перебував у стані алкогольного сп`яніння та їхав разом зі своєю дружиною і поспішав, оскільки необхідно було купити ліки для дитини.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 на підтримку доводів апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи та додатково надані матеріали, суд приходить до наступного.
Фактичні обставини справи суддею суду першої інстанції встановлені вірно.
В судових дебатах ОСОБА_1 визнав свою провину.
Суддя суду першої інстанції обґрунтовано дійшов до висновку щодо вини у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Приймаючи рішення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, суд першої інстанції не з`ясував всіх обставин, які підлягали з`ясуванню відповідно до вимог ст. 280 КУпАП.

Так, ст. 280 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язані в тому числі з`ясувати, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації або трудового колективу.

З додатково наданих до апеляційного суду матеріалів, а саме клопотання командира військової частини НОМЕР_2 від 02.04.2020р. та службової характеристики, вбачається, що ОСОБА_1 на даний час проходить військову службу у військовій частині НОМЕР_2 та займає посаду командира роти матеріального забезпечення, за час проходження військової служби зарекомендував себе з позитивної сторони, являється висококваліфікованим фахівцем своєї справи; не має дисциплінарних стягнень, за виконання своїх службових обов`язків неодноразово заохочувався зі сторони командування, неодноразово брав участь у бойових діях в зоні АТО і ООС і є ветераном війни – учасником бойових дій, за рахунок власного транспорту оперативно виконує завдання і позбавлення його права керування буде занадто суворим заходом впливу.
У вищевказаному клопотанні командир військової частини НОМЕР_2 ОСОБА_2 , не оспорюючи матеріали справи та фактичні обставини вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, клопоче про звільнення ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності та передати матеріали на розгляд військового колективу.
Вищенаведене, а також надана характеристика ОСОБА_1 та його процесуальна поведінка свідчать про те, що у нього правильне ставлення до вчиненого.
Крім того, згідно положень ст. 23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.
Тобто, адміністративна відповідальність має подвійну мету - захист правопорядку і виховання громадян у дусі поваги до закону та правил співжиття, яка реалізується, зокрема, через такі функції адміністративної відповідальності - репресивно-каральну та запобіжно-виховну.
Відповідно до приписів ч. 1 ст. 21 КУпАП особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, крім посадової особи, звільняється від адміністративної відповідальності з передачею матеріалів на розгляд громадської організації або трудового колективу, якщо з урахуванням характеру вчиненого правопорушення і особи правопорушника до нього доцільно застосувати захід громадського впливу.
Посадовими особами вважаються особи, які постійно, тимчасово чи за спеціальним повноваженням здійснюють функції представників влади чи місцевого самоврядування, а також обіймають постійно чи тимчасово в органах державної влади, органах місцевого самоврядування, на державних чи комунальних підприємствах, в установах чи організаціях посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих чи адміністративно-господарських функцій або виконують такі функції за спеціальним повноваженням, яким особа наділяється повноважним органом державної влади, органом місцевого самоврядування, центральним органом державного управління із спеціальним статусом, повноважним органом чи повноважною особою підприємства, установи, організації.
В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_1 проходить військову службу у в/ч НОМЕР_2 і за посадою є командиром роти матеріального забезпечення.
Згідно Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України і інших статутів, особа, яка обіймає зазначену посаду є військовою службовою особою, тобто військовим начальником.
Під військовим начальником у військових статутах та інших актах військового законодавства розуміються:
1)начальники за службовим положенням (посадою), тобто військовослужбовці, котрим доручено постійно чи тимчасово керувати службовою діяльністю інших військовослужбовців або робітників та службовців (підлеглих);
2)начальники за військовим званням.

Таким чином, ОСОБА_1 є начальником лише для підлеглих своєї роти, для інших офіцерів - військовослужбовців військової частини він не являється службовою особою.
Суть зазначеного заходу впливу громадської організації або трудового колективу зводиться до того, що до посадової особи підлеглі не можуть застосувати вказані заходи, оскільки тоді він зневелює попередження нових правопорушень, не забезпечить формування в адресата адміністративно-правових норм мотивів, які спонукали їх дотримуватись вимог законів, поважати права і законні інтереси інших осіб.
Враховуючи викладених вище обставини, дані про особу ОСОБА_1 , а також враховуючи характер вчиненого правопорушення, суд вважає, що на підставі ч. 1 ст. 21 КУпАП до нього доцільно застосувати захід громадського впливу, звільнивши його від адміністративної відповідальності з передачею матеріалів на розгляд колективу офіцерів військової частини НОМЕР_2 - для застосування заходів громадського впливу.
За такого, постанова судді на підставі ст. ст. 284, 21 КУпАП підлягає скасуванню, а справа про адміністративне правопорушення - закриттю.
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 21 КУпАП про заходи громадського впливу, застосовані до осіб, які вчинили правопорушення, передбачені серед іншого і частиною першою ст. 130 цього Кодексу, власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган або громадська організація повинні не пізніш як у десятиденний строк з дня одержання матеріалів повідомити орган (посадову особу), який надіслав матеріали.

Керуючись ст. ст. 294, 21 КУпАП, апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково .

Постанову судді Заводського районного суду м. Миколаєва від 02 березня 2020 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП скасувати.

На підставі ч. 1 ст. 21 КУпАП ОСОБА_1 звільнити від адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП та передати матеріали на розгляд колективу офіцерів військової частини НОМЕР_2 для застосування заходів громадського впливу.

На підставі ч. 2 ст. 284 КУпАП справу про адміністративне правопорушення закрити.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Миколаївського
апеляційного суду Міняйло М.П.