УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
28 квітня 2020 року
м. Київ
справа № 711/3541/18
провадження № 51 – 2037 ск 20
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати 
Касаційного кримінального суду у складі:
головуючої                          ОСОБА_1 ,
суддів                                                ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на ухвалу Черкаського апеляційного суду від 12 березня 2020 року,
встановив:
Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 25 квітня 2019 року відмовлено в задоволені клопотань засудженого ОСОБА_4 про застосування зворотної дії закону, що пом`якшує покарання, і про звільнення від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку.
Черкаський апеляційний суд ухвалою від 12 березня 2020 року апеляційні скарги засудженого до довічного позбавлення волі ОСОБА_4 і його захисника ОСОБА_5 залишив без задоволення, а ухвалу Придніпровського районного суду м. Черкаси від 25 квітня 2019 року залишив без змін.
Не погоджуючись з ухвалою апеляційного суду, засуджений ОСОБА_4 звернувся до суду касаційної інстанції з касаційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу Черкаського апеляційного суду від 12 березня 2020 року та направити на новий апеляційний розгляд.
Перевіривши доводи, наведені в касаційній скарзі та долучену до неї копію судового рішення, колегія суддів Верховного Суду дійшла висновку, що у відкритті касаційного провадження слід відмовити.
Частиною першою статті 36 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02 червня 2016 року № 1402-VIII (далі – Закон № 1402-VIII) визначено, що Верховний Суд забезпечує сталість та єдність судової практики у порядку та спосіб, визначені процесуальним законом. Реалізація цього завдання відбувається, зокрема, шляхом здійснення правосуддя, під час якого Верховний Суд у своїх рішеннях висловлює правову позицію щодо правозастосування, орієнтуючи в такий спосіб судову практику на однакове застосування норм права.
Частиною шостою статті 13 Закону № 1402-VIII передбачено, що висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.
Зі змісту оскарженої ухвали убачається, що вона стосуються питання, пов`язаного із виконанням вироку і постановлена відповідно до розділу VIII «Виконання судових рішень» КПК. Згідно зі ст. 539 вказаного Кодексу за наслідками розгляду клопотання про вирішення питання, пов`язаного з виконанням вироку суд постановляє ухвалу, яка може бути оскаржена лише в апеляційному порядку. Касаційного оскарження такої ухвали не передбачено.
Щодо вказаного питання Об`єднана палата Касаційного кримінального суду Верховного Суду сформулювала висновок в постанові від 18 березня 2019 року (справа №756/9514/15-к, провадження за касаційною скаргою № 51-115 кмо 17), зазначивши, що за змістом ст. 129 ч. 3 п. 8 Конституції України, ст. 424 ч. 2,   ст. 539 ч. 6 КПК ухвали суду першої інстанції про вирішення питань, пов`язаних із виконанням вироку, після їх перегляду в апеляційному порядку, а також ухвали суду апеляційної інстанції за результатами такого перегляду оскарженню у касаційному порядку не підлягають.
Оскаржувана ухвала апеляційного суду є ухвалою суду апеляційної інстанції за результатами апеляційного перегляду ухвали суду першої інстанції, винесеної в порядку ст. 539 ч. 6 КПК.  
Враховуючи вищезазначений висновок об`єднаної палати Верховного Суду, у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити на підставі ст. 428 ч. 2 п. 1 КПК, оскільки касаційна скарга подана на судове рішення, яке не підлягає оскарженню в касаційному порядку.
Керуючись ст. 428 ч. 2 п. 1 КПК, Суд
постановив:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою засудженого ОСОБА_4 на ухвалу Черкаського апеляційного суду від 12 березня 2020 року.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:

 
ОСОБА_1                       ОСОБА_2                         ОСОБА_3