ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Номер справи 654/4557/18                                                    Головуючий в 1 інстанції Сіянко В.М.
Номер провадження 22-ц/819/360/20                                       Доповідач Орловська Н.В.

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ

10 березня 2020 року Херсонський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ
головуючого                                                          Орловської Н.В.,
суддів:                                                                     Бугрика В.В.,
                                                       Майданіка В.В.,
секретар                                                Литвиненко В.О.,
розглянув у порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні в м. Херсоні цивільну справу за апеляційними скаргами Новофедоріської сільської ради Голопристанського району Херсонської області та адвоката Коваленко Вікторії Вікторівни, яка діє від імені ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , на рішення  Голопристанського районного суду  Херсонської області  у складі судді Сіянка В.М. від 22 листопада 2019р. у справі за позовом  ОСОБА_3 до Новофедорівської сільської ради Голопристанського району Херсонської області, ОСОБА_1 , третя особа без самостійних вимог на предмет спору: ОСОБА_2 , про встановлення земельного сервітуту,

В С Т А Н О В И В :

       11 грудня 2018р.  ОСОБА_3 , із врахування уточнених позовних вимог, звернувся із позовом до Новофедорівської сільської ради Голопристанського району Херсонської області, ОСОБА_1 , третя особа без самостійних вимог на предмет спору:  ОСОБА_2 ,про встановлення земельного сервітуту.
       В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначив, що є власником земельної ділянки площею 0,0875га, кадастровий номер 6522384300:02:023:0016, розміщеної по АДРЕСА_1 , наданої для будівництва і обслуговування житлового будинку і господарських споруд, частина якої забудована, а решта розміром близько чотирьох соток використовується як город. Оскільки наявні ворота для в`їзду на земельну ділянку за своїм розміром не дають можливості в`їзду на земельну ділянку спецтехніки, тоді як досягти домовленості щодо проїзду неможливо, просить встановити безоплатний і постійний сервітут шириною чотири метри для проїзду сільськогосподарської техніки, трактором МТЗ        1221, з метою обробки земельної ділянки, що належить позивачу, з боку АДРЕСА_2 через земельну ділянку по АДРЕСА_3 , належну ОСОБА_1 та через земельну ділянку по АДРЕСА_4 , яка належить Новофедорівській сільській раді. 
Рішенням Голопристанського районного суду Херсонської області від 22 листопада 2019р. позовні вимоги ОСОБА_3 про встановлення земельного сервітуту задоволені повністю.
Встановлено постійний земельний сервітут шириною 3,85 м для проїзду сільськогосподарської техніки з боку АДРЕСА_2 через земельні ділянки, розташовані по АДРЕСА_5 , належні ОСОБА_1 та Новофедорівській сільській раді, з метою обробки земельної ділянки, що належить позивачу, розміщеної по АДРЕСА_1 , кадастровий номер 6522384300:02:023:0016.
Судове рішення мотивовано тим, що за висновком експертизи неможливий заїзд з використанням трактора МТЗ1221 на земельну ділянку, яка належить позивачу, із наявним проїздом по АДРЕСА_4 , тоді як Новофедорівська сільська рада відмовила позивачу у встановленні сервітуту у позасудовому порядку. Обраний судом порядок користування земельними ділянками для проїзду є найменш обтяжливий для власників суміжних земельних ділянок.
       В апеляційних скаргах, поданих представником Новофедорівської сільської ради Голопристанського району Херсонської області та адвокатом Коваленко В.В., яка діє від імені ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , просять рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, про відмову у задоволенні позовних вимог, оскільки суд не врахував, що позивач не звертався до відповідачів із проханням проїзду технікою до власної земельної ділянки та не надав доказів неможливості використання своєї ділянки без обтяження земельних ділянок, належних відповідачам. Крім того, позивачем не надана технічна документація із землеустрою на встановлення сервітуту, обов`язковість якої є необхідною умовою для задоволення позовної вимоги.
Заслухавши доповідача, перевіривши законність рішення суду в межах доводів апеляційних скарг та позовних вимог, заявлених в суді першої інстанції, встановлені такі фактичні обставини справи.
Право користування чужою земельною ділянкою згідно ст. 401 ЦК України та ст. 98 ЗК України може бути встановлено для задоволення потреб інших осіб, що не можуть бути задоволеними іншим способом.
Згідно зі статтею 98 ЗК України земельний сервітут здійснюється способом, найменш обтяжливим для власника земельної ділянки, щодо якої він встановлений. З метою зменшення негативних наслідків встановлення земельних сервітутів частиною четвертою зазначеної статті встановлено положення про те, що земельний сервітут повинен здійснюватися найменш обтяжливим способом для власника земельної ділянки або землекористувача. 
Види права земельного сервітуту, а також підстави, за наявності яких можливе звернення з вимогою про встановлення сервітуту визначає стаття 99 ЗК України. Зазначена стаття визначає конкретних суб`єктів, між якими виникають відносини щодо сервітуту. 
Ініціатором встановлення земельного сервітуту може бути власник або користувач земельної ділянки, у яких є потреба у використанні суміжної (сусідньої) земельної ділянки, щоб усунути недоліки своєї ділянки, зумовлені її місцем розташування або природним станом.
Відповідно до с. 402 ЦК України та ч.1 статті 100 ЗК України у випадку не досягнення домовленості про встановлення сервітуту та його умови, суд може винести рішення про встановлення сервітуту, умови якого визначаються судом з урахуванням обставин справи. 
Отже, при вирішенні такого спору, суд має враховувати, що обов`язковою умовою звернення до суду з позовом про встановлення сервітуту є вжиття особою, яка вимагає такого встановлення, заходів щодо встановлення сервітуту за домовленістю з власником (володільцем) відповідної земельної ділянки. 
Крім того, обов`язковою умовою встановлення земельного сервітуту є неможливість задоволення потреби особи, яка вимагає встановлення сервітуту, в інший спосіб.
З наявних у матеріалах справи письмових доказів убачається, що на підставі договору купівлі-продажу від 7.06.2016р. ОСОБА_3 набув право власності на земельну ділянку, призначену для будівництва і обслуговування житлового будинку та господарських будівель, склад угідь – прибудинкова територія площею 0,0875га кадастровий номер 6522384300:02:023:0016, розташовану в АДРЕСА_1 . Реєстрація речового права здійснена 7.06.2016р. (а.с.8,9).
Згідно кадастрового плану земельної ділянки заїзд на її територію передбачений з АДРЕСА_4 , що надає можливість власнику вільного доступу до тієї її частини, що використовується власником під город. Ширина воріт відповідає габаритам легкового автотранспорту. ( а.с .13,17).
Вказана земельна ділянка межує із земельною ділянкою по АДРЕСА_2 67 кадастровий номер 6522384300:02:023:0156, власником якої є ОСОБА_1 , а також із земельною ділянкою по АДРЕСА_6 , що належить до комунальної власності Новофедорівської сільської ради Голопристанського району Херсонської області.
Зазначені фактичні обставини викладені позивачем у позовній заяві, підтверджені його представником у ході судового розгляду, а також встановлені під час експертного дослідження і викладені у дослідницькій частині судової будівельно-технічної експертизи від 23.04.2019р. 
Експертом зазначено, що належна ОСОБА_3 земельна ділянка має заїзд із АДРЕСА_4 . На шляху проїзду до городу розташоване плодове дерево, відстань від стовбура якого до рогу житлового будинку становить 3,10 м. ( а.с.82, 85, 91).
Необхідність встановлення земельного сервітуту позивачем пов`язана із тією обставиною, що ширина існуючого проїзду до його земельної ділянки становить 3.10 м, що є недостатньою для забезпечення проїзду аграрної техніки, трактора МТЗ 1221 «Білорус», необхідного для обробітку городу загальною площею 400 кв.м. Із врахуванням габаритів такого трактора потрібний заїзд шириною не меншою 3,85 м , який можливо забезпечити шляхом використання частини земельної ділянки площею 2,33 кв.м по АДРЕСА_4 , яка належить до комунальної власності Новофедорівської сільської ради та частини земельної ділянки по АДРЕСА_2 , площею 0,15 кв.м, що належить на праві власності ОСОБА_1 .
Із матеріалів справи вбачається, що неможливість вирішення питання щодо встановлення земельного сервітуту у позасудовому порядку позивачем обґрунтована тим, що на його звернення з приводу забезпечення проїзду до належної йому земельної ділянки через частину суміжних ділянок зі сторони АДРЕСА_7 сільською радою надана відповідь від 29.01.2018р. № 02-12/7 про те, що заїзд через землі комунальної власності не передбачений, а тому вважає, що відповідачем заперечена можливість укладання відповідного договору щодо встановлення сервітуту у позасудовому порядку. 
Із усталеної практики суду касаційної інстанції у подібних правовідносинах слідує, що сервітут може бути встановлений на підставі рішення суду лише у випадку, якщо власник земельної ділянки відмовляється укласти угоду про встановлення земельного сервітуту або сторони не можуть дійти згоди про його умови. У такому випадку позивачем має бути доведено факт вжиття ним заходів вирішення спору у досудовому порядку. (постанова КГС у складі Верховного Суду від 20 листопада 2018 року у справі № 920/1121/17).
Проте, з матеріалів справи вбачається, що позивач та його представник у жовтні 2017р. неодноразово звертались до Новофедорівської сільської ради із приводу порушення прав позивача, спричинених ОСОБА_4 , яка самочинно звела господарську споруду для утримання свійської птиці із порушенням санітарних норм. Для відновлення своїх прав просив перевірити дотримання санітарних та будівельних норм для такої забудови та сприяти її знесенню.( а.с.16).
Жодних умов щодо можливого постійного використання позивачем земельних ділянок, суміжних із його ділянкою для заїзду великогабаритної сільськогосподарської техніки та неможливість її проїзду через існуючий заїзд зі сторони АДРЕСА_4 , таке звернення не містить, як і будь-яких умов використання суміжних земельних ділянок, що мали б бути запропоновані для погодження їх власникам.
Суд першої інстанції наведені норми матеріального права не врахував, а також не надав належної оцінки змісту звернень позивача до власника суміжної земельної ділянки та відсутності доказів щодо запропонованих позивачем умов постійного використання ним чижих земельних ділянок, дійшов помилкового висновку про безпідставну відмову відповідачів укласти угоду про встановлення земельного сервітуту у позасудовому порядку.
Крім того, позивачем не надано суду належних та допустимих доказів на підтвердження неможливості користування частиною земельної ділянки для городу за існуючим заїздом шириною 3,1 метри зі сторони АДРЕСА_1 та об`єктивну необхідність облаштування заїзду шириною 3,85метри із використання частини суміжних земельних ділянок зі сторони АДРЕСА_8 АДРЕСА_4 , що належать відповідачам для проїзду аграрної техніки, габарити якої перевищують ширину існуючого проїзду.
Відсутність таких доказів є самостійною підставою для відмови у встановленні земельного сервітуту, що узгоджується із правовим висновком Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного цивільного суду, викладеним у постанові від 17 вересня 2018 року, прийнятій за результатами розгляду справи № 127/1417/16-ц, щодо застосування ч.1 ст. 401 ЦК України.
Оскільки суд першої інстанції наведених фактичних обставин справи не врахував, а тому висновок щодо встановлення постійного земельного сервітуту суперечить нормам матеріального права та є надмірно обтяжливими для власників суміжних земельних ділянок, що є порушенням прав на вільне володіння майном та суперечить принципу пропорційності у реалізації прав кожним із учасників спірних правовідносин.
Враховуючи наведене, рішення суду належить скасувати і постановити нове про відмову у задоволенні позовних вимог.
На підставі викладеного, ст. 98,99,100 ЗК України ст. 401,402 ЦК України, керуючись ст. 367,374,376 ЦПК України, суд

       П О С Т А Н О В И В:

Апеляційні скарги Новофедоріської сільської ради Голопристанського району Херсонської області та адвоката Коваленко Вікторії Вікторівни, яка діє від імені ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , задовольнити.
Рішення Голопристанського районного суду Херсонської області від 22 листопада 2019р. скасувати і постановити нове судове рішення.
У задоволенні позовних вимог  ОСОБА_3 до Новофедорівської сільської ради Голопристанського району Херсонської області, ОСОБА_1 , третя особа без самостійних вимог на предмет спору  ОСОБА_2 , про встановлення земельного сервітуту відмовити.
Постанова апеляційного суду  набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена до Верховного Суду протягом  тридцяти днів , починаючи  від дня складання повного судового рішення,шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.
        Дата складення повного судового рішення – 13.03.2020 рік.

Головуючий                        ________________                        Н.В.Орловська

Судді:                                ________________                        В.В.Бугрик

                               ________________                        В.В.Майданік