Постанова
Іменем  України                                                    
 
27 травня 2020 року
м. Київ
 
справа № 686/17614/18
 
провадження № 61-13438 св 19
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:
головуючого - Синельникова Є. В.,
суддів: Білоконь О. В., Осіяна О. М. (суддя-доповідач), Сакари Н. Ю.,                               Шиповича В. В.,                    
 
учасники справи:
позивач - ОСОБА_1 ;
представник позивача - ОСОБА_2 ;
відповідач - публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк»;
представника відповідача - ОСОБА_3 ;
третя особа - ОСОБА_4 ;
 
розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу акціонерного товариства «Укрсоцбанк» на постанову Хмельницького апеляційного суду від 28 травня 2019 року у складі колегії суддів: Грох Л. М., Гринчука Р. С., Спірідонової Т. В.,
 
ВСТАНОВИВ:
 
1.    Описова частина 

 
Короткий зміст позовних вимог
 
У жовтні 2013 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» (далі - ПАТ «Укрсоцбанк»), третя особа - ОСОБА_4 , про визнання договору іпотеки припиненим та усунення перешкод у користуванні нерухомим майном.
 
Позовна заява мотивована тим, що 26 лютого 2008 року між товариством з обмеженою відповідальністю «ЛТД» (далі - ТОВ «ЛТД») та акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» було укладено договір про кредитування, за яким ТОВ «ЛТД» було надано кредит в сумі                          1 млн. 200 тис. грн зі сплатою 14 % річних строком до 21 лютого 2011 року. 
У той же день між банком та її колишнім чоловіком - ОСОБА_4 для забезпечення виконання кредитних зобов`язань було укладено договір іпотеки, за яким ОСОБА_4 передав в іпотеку банку нежитлове приміщення площею 152,5 кв. м по АДРЕСА_1 . 
Після розірвання шлюбу із ОСОБА_4 рішенням суду було поділено майно подружжя, за яким у її власність було виділено нежитлове приміщення по АДРЕСА_1 . Зазначала, що вона як власник майна позбавлена можливості розпоряджатися цим приміщенням у зв`язку з зареєстрованою іпотекою.
ТОВ «ЛТД» було ліквідовано 21 серпня 2017 року, а тому, на її думку, кредитний договір від 26 лютого 2008 року та додаткові угоди до нього є припиненими, у зв`язку із цим є припиненим і договір іпотеки відповідно до статті 17 Закону України «Про іпотеку». Тому наявні підстави для виключення записів про іпотеку, внесених до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.
Крім того, ухвалою господарського суду Хмельницької області від 26 лютого 2012 року порушено процедуру банкрутства відносно ТОВ «ЛТД». 21 грудня 2012 року ПАТ «Укрсоцбанк» звернулося до суду із заявою про визнання його поточним кредитором з грошовими вимогами до ТОВ «ЛТД». Ухвалою Господарського суду Хмельницької області від 30 січня 2013 року було відмовлено у задоволенні заяви банку з підстав пропуску строку та констатовано, що відповідні вимоги є погашеними.
Ураховуючи викладене, ОСОБА_1 просила суд: визнати припиненим іпотечний договір від 26 лютого 2008 року, укладений між акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» та ОСОБА_4 , посвідчений приватним нотаріусом Хмельницького міського нотаріального округу Папкою Т. В. та зареєстрований в реєстрі за № 1044: усунути перешкоди у розпорядженні нерухомим майном шляхом вилучення записів в державному реєстрі іпотек від 26 лютого 2008 року, реєстраційні номери іпотеки - 6667703, 6667622, внесених приватним нотаріусом Хмельницького міського нотаріального округу Папка Т. В., об`єкт обтяження - нежитлове приміщення площею 152,5 кв. м по АДРЕСА_1 . 
 
Короткий зміст рішення суду першої інстанції  
 
Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області                   від 18 грудня 2018 року, з урахуванням ухвали суду про виправлення описки від 13 лютого 2019 року, у складі судді Бондарчука В. В. у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.
 
Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що саме по собі постановлення господарським судом ухвали про ліквідацію юридичної особи-боржника за основним зобов`язанням та його виключення з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців не тягне за собою припинення зобов`язання, адже до цього іпотекодержателем було звернуто стягнення на предмет іпотеки шляхом видачі приватним нотаріусом 19 листопада 2014 року виконавчого напису. Відповідні дії вчинялися іпотекодержателем до припинення реєстрації юридичної особи боржника відповідно до вимог Закону України «Про іпотеку» та умов іпотечного договору, який хоча і в подальшому був скасований рішенням Хмельницького міськрайонного суду з підстав відсутності безспірності заборгованості, однак зобов`язальні відносини між сторонами не припинились. Саме рішення суду про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, було також прийнято після припинення реєстрації юридичної особи боржника. 
 
Короткий зміст постанови суду апеляційної інстанції 
 
Постановою Хмельницького апеляційного суду від 28 травня 2019 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено. Рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 18 грудня 2018 року скасовано та ухвалено нове судове рішення. Позов ОСОБА_1 задоволено. Визнано припиненим іпотечний договір від 26 лютого 2008 року, укладений між акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» та ОСОБА_4 , посвідчений приватним нотаріусом Хмельницького міського нотаріального округу Папкою Т. В. та зареєстрований в реєстрі за № 1044. Скасовано запис в державному реєстрі іпотек від 26 лютого 2008 року, реєстраційний номер іпотеки - 6667703, внесений приватним нотаріусом Хмельницького міського нотаріального округу Папкою Т .В., об`єкт обтяження - нежитлове приміщення площею 152,5 кв. м, по АДРЕСА_1 . Скасовано запис в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна від 26 лютого 2008 року, реєстраційний номер обтяження - 6667622, внесений приватним нотаріусом Хмельницького міського нотаріального округу Папкою Т. В., об`єкт обтяження - нежитлове приміщення площею 152,5 кв. м, по АДРЕСА_1 . Вирішено питання розподілу судових витрат.
 
Постанова суду апеляційної інстанції мотивована тим, що матеріали справи не містять відомостей про те, що кредитор захистив своє право на отримання коштів за кредитним договором шляхом звернення до суду з позовом до іпотекодавця до того, як боржника-юридичну особу припинено і внесено відповідний запис до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців.
Постановою апеляційного суду Хмельницької області від 27 вересня                            2018 року встановлено, що наявні у нотаріуса документи на час вчинення ним виконавчого напису від 19 листопада 2014 року не свідчили про безспірність заборгованості ТОВ «ЛТД» за кредитним договором, нотаріус вчинив виконавчий напис зі спливом більше трьох років з моменту виникнення у банку права вимоги до боржника, іпотекодавець не отримав письмової вимоги банку, а тому цей виконавчий напис не відповідає вимогам закону та не підлягає виконанню. Отже, відповідач не може вважатись таким, що реалізував своє право на звернення стягнення на предмет іпотеки в позасудовому порядку, так як вказаний виконавчий напис був незаконним з моменту його вчинення та не підлягав виконанню.
 
Короткий зміст вимог касаційної скарги
 
У липні 2019 року акціонерне товариство «Укрсоцбанк» (далі - АТ  «Укрсоцбанк») подало до Верховного Суду касаційну скаргу, в якій просило оскаржуване судове рішення апеляційного суду скасувати, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, й залишити в силі рішення суду першої інстанції. 
 
Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції 
 
Ухвалою Верховного Суду у складі судді Касаційного цивільного суду                              від 30 серпня 2018 року касаційне провадження у справі відкрито, витребувано цивільну справу № 686/17614/18 із Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області.
 
У вересні 2019 року справа надійшла до Верховного Суду. 
 
Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 18 травня 2020 року справу призначено до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи. 
Аргументи учасників справи
 
Доводи особи, яка подала касаційну скаргу 
 
Касаційна скарга мотивована тим, що сам факт ліквідації боржника за кредитним договором з внесенням запису до відповідного реєстру про припинення юридичної особи за наявності заборгованості боржника за цим договором не є підставою для припинення договору іпотеки, який укладений для забезпечення виконання кредитного договору боржником.  Зазначало, що визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню передбачає лише те, що документ, на підставі якого стягувач мав звернути стягнення, визнаний таким, що не може бути виконаний, а не втрату у зв`язку із цим самого права стягувача на задоволення своїх вимог. 
 
Доводи особи, яка подала відзив на касаційну скаргу
 
У жовтні 2019 року представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 - подав відзив на касаційну скаргу, в якому зазначив, що оскаржуване судове рішення апеляційного суду є законним та обґрунтованим. Вважав висновки апеляційного суду такими, що відповідають вимогам закону та обставинам справи. 
 
Фактичні обставини справи, встановлені судами
 
26 лютого 2008 року між ТОВ «ЛТД» та акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» було укладено договір про кредитування, за яким ТОВ «ЛТД» було надано кредит в сумі 1 млн. 200 тис. грн зі сплатою 14 % річних строком до 21 лютого 2011 року. 
 
У той же день між банком та ОСОБА_4 для забезпечення виконання кредитних зобов`язань було укладено договір іпотеки, за яким ОСОБА_4 передав в іпотеку банку нежитлове приміщення площею 152,5 кв. м                              по АДРЕСА_1 . 
 
24 березня 2010 року постійно діючим третейським судом при асоціації українських банків було прийнято рішення про стягнення з ТОВ «ЛТД» на користь акціонерно-комерційного банку соціального розвитку «Укрсоцбанк» заборгованості по генеральному договору від 26 лютого 2008 року в сумі 907 870 грн 29 коп.
 
04 березня 2013 року Господарським судом м. Києва було видано наказ про примусове виконання ухвали суду у справі № 910/28 про стягнення заборгованості з боржника на користь банку в розмірі 907 870 грн 29 коп.
ОСОБА_1 та ОСОБА_4 перебували у зареєстрованому шлюбі з                           2000 року по 2010 роки.
 
Рішенням Хмельницького міськрайонного суду від 19 грудня 2012 року, що набрало законної сили 25 січня 2013 року, у власність ОСОБА_1 було виділено нежитлове приміщення площею 152,5 кв. м по АДРЕСА_1 .
 
Ухвалою Господарського суду Хмельницької області від 30 січня 2013 року                     у справі № 2/5025/846/12 у задоволенні заяви ПАТ «Укрсоцбанк» про визнання поточним кредитором ТОВ «ЛТД» на суму 94 637 грн 55 коп. за період з 26 липня 2012 року по 19 листопада 2012 року відмовлено з підстав пропуску строку звернення до суду. В ухвалі зазначено, що вимоги на зазначену суму відповідно до статті 1 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» вважаються погашеними.
 
21 серпня 2017 року до державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань було внесено запис про припинення ТОВ «ЛТД».
 
Рішенням Хмельницького міськрайонного суду від 21 лютого 2018 року,  залишеним без змін постановою апеляційного суду Хмельницької області                   від 27 вересня 2018 року, виконавчий напис приватного нотаріуса Хмельницького міського нотаріального округу Пруняка В. І. від 19 листопада 2014 року, зареєстрованого в реєстрі за № 1463, визнано таким, що не підлягає виконанню.
 
2.              Мотивувальна частина 
 
Позиція Верховного Суду
 
Частиною третьою статті 3 ЦПК України передбачено, що провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
 
Пунктом 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України від 15 січня 2020 року № 460-IX «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ» передбачено, що касаційні скарги на судові рішення, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цим Законом, розглядаються в порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом. 
 
Згідно з частиною другою статті 389 ЦПК України (тут і далі в редакції до наведених змін) підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
 
Касаційна скарга АТ «Укрсоцбанк» підлягає задоволенню.
 
Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права 
 
Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.
Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.
 
Згідно з частинами першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
 
Зазначеним вимогам закону постанова суду апеляційної інстанції не відповідає.
 
Згідно зі статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
 
Відповідно до статті 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.
 
Отже, припинення договору, з якого виникає забезпечене іпотекою зобов`язання, зіставляють із підставами для припинення права іпотеки. 
 
Однак, при цьому слід ураховувати, що відповідно до вимог статей 526,                       599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Будь-які охоронні зобов`язання, які випливають з основного зобов`язання, не повинні припиняти дію зобов`язань, які забезпечують основне зобов`язання, яке залишилось невиконаним.
 
За змістом статті 11 Закону України «Про іпотеку» іпотекодавець (майновий поручитель) несе відповідальність перед іпотекодержателем за невиконання боржником основного зобов`язання в межах вартості предмета іпотеки.
 
Укладаючи договір іпотеки, іпотекодавець бере на себе всі ризики, пов`язані з невиконанням зобов`язання боржником (у межах вартості предмета іпотеки), у тому числі й ті, що виникають унаслідок банкрутства боржника з його подальшим виключенням із Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців. Оскільки покладення на особу, яка видала забезпечення, цих ризиків відбулося за договором, укладеним іпотекодавцем саме з кредитором, то всі прийняті ризики повинні покладатися на особу, яка видала забезпечення, і після припинення існування боржника, отже, ліквідація боржника не повинна припиняти обов`язок іпотекодавця з несення цих ризиків. Інше може бути передбачено договором між кредитором та особою, яка видала забезпечення, тобто звільнення останньої від таких ризиків повинно бути предметом спеціальної домовленості між нею і кредитором.
 
Аналіз вищенаведених правових норм дає підстави для висновку про те, що сам факт ліквідації боржника за кредитним договором з внесенням запису до відповідного реєстру про припинення юридичної особи за наявності заборгованості боржника за цим договором не є підставою для припинення договору іпотеки та договору поруки, які укладені для забезпечення виконання кредитного договору боржником.
 
Вказане узгоджується із правовим висновком, викладеним Верховним Судом України у постанові від 10 лютого 2016 року у справі № 6-216цс14.
 
Змістом частини першої статті 12 Закону України «Про іпотеку» визначено порядок дій іпотекодержателя щодо захисту свого права у разі, коли основне зобов`язання не буде виконано у встановлений строк (термін). У такому разі іпотекодержатель набуває право звернути стягнення на предмет іпотеки, якщо інше не передбачено законом.

 
Ураховуючи викладене, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що саме по собі постановлення господарським судом ухвали про ліквідацію юридичної особи-боржника за основним зобов`язанням та його виключення з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців не тягнуть за собою припинення зобов`язання іпотекодавця з виконання забезпеченого іпотекою та порукою зобов`язання, оскільки до цього кредитором було реалізовано право на звернення до суду з вимогами до боржника, а у подальшому іпотекодержателем було звернуто стягнення на предмет іпотеки шляхом видачі приватним нотаріусом 19 листопада                       2014 року виконавчого напису у зв`язку із неналежним виконанням боржником взятого на себе зобов`язання з погашення боргу.
 
За таких обставин висновок суду апеляційної інстанції про те, що відповідач не може вважатись таким, що реалізував своє право на звернення стягнення на предмет іпотеки в позасудовому порядку, так як виконавчий напис                                від 19 листопада 2014 року був незаконним з моменту його вчинення та не підлягав виконанню, є необґрунтованим.
 
Відповідні дії вчинялися іпотекодержателем до припинення реєстрації юридичної особи боржника відповідно до вимог Закону України «Про іпотеку» та умов іпотечного договору, а саме рішення суду про, було також прийнято після припинення реєстрації юридичної особи боржника. При цьому хоча в подальшому виконавчий напис було визнано таким, що не підлягає виконання, рішенням Хмельницького міськрайонного суду від 27 вересня 2018 року з підстав відсутності безспірності заборгованості, однак зобов`язальні відносини між сторонами не припинились.
 
Відтак, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відмову у задоволенні позову ОСОБА_1 . 
 
Згідно зі статтею 413 ЦПК України суд касаційної інстанції скасовує постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково і залишає в силі судове рішення суду першої інстанції у відповідній частині, якщо встановить, що судом апеляційної інстанції скасовано судове рішення, яке відповідає закону.
 
Керуючись статтями 400, 409, 413, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду
 
ПОСТАНОВИВ:
 
Касаційну скаргу акціонерного товариства «Укрсоцбанк» задовольнити.
 
Постанову Хмельницького апеляційного суду від 28 травня 2019 року скасувати, рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 18 грудня 2018 року залишити в силі. 
 
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий                                                                                    Є. В. Синельников 
 
Судді:                                                                                               О. В. Білоконь
 
О. М. Осіян 
 
Н. Ю. Сакара 
 
В. В. Шипович