ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
04 червня 2020 р.	Справа № 520/13752/19	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Калиновського В.А.,
Суддів: Кононенко З.О. ,  Сіренко О.І. ,
за участю секретаря судового засідання Ковальчук А.С
представник позивача Ражев А.В.
представник позивача Огнієнко М.О.
представник відповідача Мельник Т.О.
          розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Державного підприємства Науково-дослідний і проектний інститут "Союз" на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 12.02.2020 року, головуючий суддя І інстанції: Зінченко А.В., м. Харків, повний текст складено 14.02.20 року по справі № 520/13752/19
          за позовом       Державного підприємства Науково-дослідний і проектний інститут "Союз"  
          до       Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Харківській області               
          про скасування постанови,
ВСТАНОВИВ:
Позивач, Державне підприємство Науково-дослідний і проектний інститут "Союз", звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Харківській області, в якому просив суд: визнати незаконними та скасувати постанову про арешт коштів боржника ВП № 27216524 від 05.12.2011 р. та постанову про арешт коштів боржника ЗВП № 55821084 від 02.03.2018 р.
Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 12.02.2020 року адміністративний позов Державного підприємства Науково-дослідний і проектний інститут "Союз" залишено без задоволення.
Не погодившись з  рішенням суду  першої інстанції, позивачем подано апеляційну скаргу, в якій він просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти постанову, якою позовні вимоги задовольнити. 
В  обґрунтування    вимог    апеляційної     скарги   позивач посилається   на порушення судом першої інстанції, при прийнятті рішення, норм матеріального  та процесуального права, з обставин і обґрунтувань, викладених в апеляційній скарзі. Зазначив, що накладення арешту на рахунки боржника, які він використовує для виплати заробітної плати, унеможливлює своєчасну виплату заробітної плати та інших виплат працівникам боржника, що призводить до порушення конституційних прав громадян, що працюють на підприємстві. Вважає, що постанови про арешт коштів є незаконними та такими, що підлягають скасуванню.
В судовому засіданні суду апеляційної інстанції представники позивача, наполягаючи на порушенні судом першої інстанції, при прийнятті рішення, норм матеріального  та процесуального права, просили скасувати оскаржуване рішення та прийняти постанову, якою позовні вимоги задовольнити, з обставин і обґрунтувань, викладених в апеляційній скарзі.
Представник відповідача, наполягаючи на  законності та обгрунтованості рішення суду першої інстанції, просив залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення без змін.  
Колегія  суддів,  заслухавши суддю-доповідача, пояснення осіб, які прибули в судове засідання, перевіривши рішення суду та доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали  справи, вважає, що апеляційна скарга  підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що на примусовому виконанні у державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Харківській області перебуває зведене виконавче провадження ЗВП № 59220667 про стягнення заборгованості з ДП «НДПІ «СОЮЗ» (код ЄДРПОУ 14309830) на користь юридичних, фізичних осіб та держави за 29 виконавчими документами на загальну суму 639 979,80 грн. станом на 25.10.2019р., з них 19 виконавчих документів на суму 339 079,89 грн. про стягнення заборгованості по заробітній платі та інших платежів, пов`язаних з трудовими правовідносинами.
З метою фактичного виконання зведеного виконавчого провадження відповідачем накладено арешт на грошові кошти підприємства-боржника постановами про арешт коштів боржника ВП № 27216524 від 05.12.2011 та ЗВП № 55821084 від 02.03.2018. 
Непогодившись із зазначеними постановами, позивач звернувся з даним позовом до суду. 
Суд першої інстанції, відмовляючи в задоволенні позову, виходив з того, що дії відповідача щодо винесення постанови про арешт коштів позивача у виконавчому провадженні ВП                           № 27216524 від 05.12.2011 р. та постанови про арешт коштів боржника ЗВП № 55821084 від 02.03.2018 р., є обґрунтованими та правомірними, оскільки вчинялись у межах наданих повноважень та у відповідності з вимогами Закону України «Про виконавче провадження».
Колегія суддів частково не погоджується з такими висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.
Відповідно до ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» (надалі - Закон) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і провадяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Частиною 1 статті 5 Закону примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".
Відповідно до положень ч. 4 ст.18 Закону вимоги виконавця щодо виконання рішень є обов`язковими на всій території України. Невиконання законних вимог виконавця тягне за собою відповідальність, передбачену законом.
Частиною 1 статті 18 Закону виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.
Виконавець зобов`язаний: здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом; надавати сторонам виконавчого провадження, їхнім представникам та прокурору як учаснику виконавчого провадження можливість ознайомитися з матеріалами виконавчого провадження; розглядати в установлені законом строки заяви сторін, інших учасників виконавчого провадження та їхні клопотання; заявляти в установленому порядку про самовідвід за наявності обставин, передбачених цим Законом; роз`яснювати сторонам та іншим учасникам виконавчого провадження їхні права та обов`язки (ч.2 ст.18 Закону).
Особи, які беруть участь у виконавчому провадженні, зобов`язані сумлінно користуватися усіма наданими їм правами з метою забезпечення своєчасного та в повному обсязі вчинення виконавчих дій (ч.6 ст.19 Закону).
Згідно з ч.4 ст.24 Закону виконавець має право вчиняти виконавчі дії щодо звернення стягнення на доходи боржника, виявлення та звернення стягнення на кошти, що перебувають на рахунках боржника у банках чи інших фінансових установах, на рахунки в цінних паперах у депозитарних установах на території, на яку поширюється юрисдикція України.
Положеннями п.1 ч.1 ст.10 Закону визначено, що заходами примусового виконання рішень є, зокрема, звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об`єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами.
Виконання кількох рішень про стягнення коштів з одного боржника здійснюється державним виконавцем, який відкрив перше виконавче провадження щодо такого боржника, у рамках зведеного виконавчого провадження (ст.30 Закону).
Відповідно до вимог ст. 48 Закону звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації.
Стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у національній та іноземній валютах, інші цінності, у тому числі на кошти на рахунках боржника у банках та інших фінансових установах.
На кошти та інші цінності боржника, що перебувають на рахунках та на зберіганні у банках чи інших фінансових установах, на рахунках у цінних паперах у депозитарних установах, накладається арешт не пізніше наступного робочого дня після їх виявлення. Арешт поширюється також на кошти на рахунках, відкритих після винесення постанови про накладення арешту.
У разі відсутності у боржника коштів та інших цінностей, достатніх для задоволення вимог стягувача, стягнення невідкладно звертається також на належне боржнику інше майно, крім майна, на яке згідно із законом не може бути накладено стягнення. Звернення стягнення на майно боржника не зупиняє звернення стягнення на кошти боржника. Боржник має право запропонувати види майна чи предмети, які необхідно реалізувати в першу чергу. Черговість стягнення на кошти та інше майно боржника остаточно визначається виконавцем.
Стягнення на майно боржника звертається в розмірі та обсязі, необхідних для виконання за виконавчим документом, з урахуванням стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів, накладених на боржника під час виконавчого провадження, основної винагороди приватного виконавця. У разі якщо боржник володіє майном разом з іншими особами, стягнення звертається на його частку, що визначається судом за поданням виконавця.
Статтею 56 Закону передбачено, що арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення.
Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника.
Арешт накладається у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів та основної винагороди приватного виконавця на все майно боржника або на окремі речі.
Виконавець може звернути стягнення на кошти боржника - юридичної особи, розміщені на його рахунках і на рахунках, відкритих боржником - юридичною особою через свої філії, представництва та інші відокремлені підрозділи. (ч.2 ст.52 Закону).
Відповідно до ч.1 ст.28 Закону копії постанов виконавця та інші документи виконавчого провадження (далі - документи виконавчого провадження) доводяться виконавцем до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам простою кореспонденцією або доставляються кур`єром, крім постанов про відкриття виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу, повідомлення стягувачу про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання, які надсилаються рекомендованим листом з повідомленням про вручення. Боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі. Документи виконавчого провадження надсилаються стягувачу та боржнику за їхніми адресами, зазначеними у виконавчому документі. У разі зміни стороною місця проживання чи перебування або місцезнаходження документи виконавчого провадження надсилаються за адресою, зазначеною у відповідній заяві сторони виконавчого провадження. Документи виконавчого провадження доводяться до відома або надсилаються адресатам не пізніше наступного робочого дня з дня їх винесення.
Згідно ч. 1 ст. 287 КАС України учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.
Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 287 КАС України позовну заяву може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи інтересів.
Судом встановлено, що на примусовому виконанні у державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Харківській області перебуває зведене виконавче провадження ЗВП № 59220667 про стягнення заборгованості з ДП «НДПІ «СОЮЗ» (код ЄДРПОУ 14309830) на користь юридичних, фізичних осіб та держави за 29 виконавчими документами на загальну суму 639 979,80 грн. станом на 25.10.2019р., з них 19 виконавчих документів на суму 339 079,89 грн. про стягнення заборгованості по заробітній платі та інших платежів, пов`язаних з трудовими правовідносинами.
З метою фактичного виконання зведеного виконавчого провадження відповідачем накладено арешт на грошові кошти підприємства-боржника постановами про арешт коштів боржника ВП № 27216524 від 05.12.2011 р. та ЗВП № 55821084 від 02.03.2018р.
З позовом про визнання незаконними та скасування постанови про арешт коштів боржника ВП № 27216524 від 05.12.2011 р. та постанови про арешт коштів боржника ЗВП № 55821084 від 02.03.2018 р., позивач звернувся до суду лише 16.12.2019 року, тобто понад десятиденний строк, передбачений ст. 287 КАС України.
При цьому, судом встановлено, що підприємству достовірно було відомо, що органами державної виконавчої служби періодично списуються грошові кошти тільки з арештованого рахунку № НОМЕР_1 в АТ СБЕРБАНК (рахунок не є захищеним), які розподіляються між стягувачами у відповідності до вимог Закону України «Про виконавче провадження».
Таким чином, колегія суддів зазначає, що позивачем порушено строк звернення до суду з адміністративним позовом.
Відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 240 КАС України суд своєю ухвалою залишає позов без розгляду, якщо провадження в адміністративній справі було відкрито за позовною заявою, яка не відповідає вимогам статей 160, 161, 172 цього Кодексу, і позивач не усунув цих недоліків у строк, встановлений судом.
Згідно ч. 6 ст. 161 КАС України у разі пропуску строку звернення до адміністративного суду позивач зобов`язаний додати до позову заяву про поновлення цього строку та докази поважності причин його пропуску. 
Колегія суддів звертає увагу на те, що позивачем не надано до суду доказів поважності причин пропуску строку звернення до суду з даним позовом. 
Відповідно до ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права.  Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. 
Відповідно до ч. 1 ст. 319 КАС України судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню повністю або частково в апеляційному порядку і позовна заява залишається без розгляду або провадження у справі закривається у відповідній частині з підстав, встановлених відповідно статтями 238, 240 цього Кодексу.
Зважаючи на встановлені обставини справи, колегія суддів дійшла висновку, що рішення Харківського окружного адміністративного суду від 12.02.2020 року по справі  520/13752/19 прийнято з порушенням норм чинного процесуального права, а отже воно є таким, що підлягає  скасуванню, а позовна заява - залишенню без розгляду.
Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 308, 310, 315, 319, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Державного підприємства Науково-дослідний і проектний інститут "Союз"  задовольнити частково.
Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 12.02.2020 року по справі № 520/13752/19  скасувати.
Позовну заяву Державного підприємства Науково-дослідний і проектний інститут "Союз" до Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Харківській області про скасування постанови залишити без розгляду. 

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню.

Головуючий суддя 	(підпис)	В.А. Калиновський	
Судді	(підпис)  (підпис) 	З.О. Кононенко    О.І. Сіренко   	
Повний текст постанови складено  04.06.2020 року