ПОСТАНОВА
Іменем України

12 червня 2020 року 
Київ
справа №484/813/17
адміністративне провадження №К/9901/44845/18
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: судді-доповідача Берназюка Я.О., судді Желєзного І.В., судді Шарапи В.М., розглянувши в письмовому провадженні у касаційному порядку адміністративну справу 
за позовом ОСОБА_1 
до Первомайського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Миколаївської області
про визнання дій неправомірними
за касаційною скаргою Первомайського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Миколаївської області
на постанову Одеського апеляційного адміністративного суду від 27 червня 2017 року (прийняту у складі колегії: головуючого судді Танасогло Т.М., суддів Федусика А.Г., Яковлєва О.В.),
В С Т А Н О В И В :
Короткий зміст позовних вимог
У березні 2017 року ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 , позивач) звернувся до суду з адміністративним позовом до Первомайського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Миколаївської області (далі також - відповідач), в якому просив: зобов`язати Первомайське об`єднане управління Пенсійного фонду України Миколаївської області припинити ОСОБА_1 виплату пенсії у зв`язку з відмовою від неї.
Короткий зміст рішень судів попередніх інстанцій
Постановою Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 10 квітня 2017 року в задоволенні позову відмовлено.
Суд першої інстанції, відмовляючи в задоволенні позову, виходив з того, що у діях відповідача щодо відмови у припиненні виплати пенсії за власним бажанням ОСОБА_1 немає порушень вимог чинного законодавства.
Постановою Одеського апеляційного адміністративного суду від 27 червня 2017 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено, постанову Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 10 квітня 2017 року скасовано, прийнято нову постанову, якою позов задоволено: визнано противоправним та скасовано рішення Пенсійного фонду України Миколаївської області, викладене у листі від 2 березня 2017 року №8-24-08, щодо відмови ОСОБА_1 у припиненні виплати пенсії у зв`язку з відмовою від неї; зобов`язано Первомайське об`єднане управління Пенсійного фонду України Миколаївської області припинити ОСОБА_1 виплату пенсії у зв`язку з його особистою відмовою від неї. 
Постановляючи зазначене рішення, суд апеляційної інстанції виходив з того, що отримання призначеної пенсії є правом, а не обов`язком особи, вона має право відмовитись від отримання пенсії або перейти на інший вид пенсії.
Короткий зміст та обґрунтування вимог касаційної скарги 
Не погоджуючись з рішенням суду апеляційної інстанції, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права, відповідач звернувся з касаційною скаргою до Вищого адміністративного суду України, в якій просив скасувати судове рішення суду апеляційної інстанції та залишити в силі судове рішення суду першої інстанції.
Касаційна скарга обґрунтована тим, що відповідно до статті 49 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 9 липня 2003 року №1058-IV (далі - Закон №1058-IV) виплата пенсії за рішенням територіальних органів Пенсійного фонду або за рішенням суду припиняється: 1) якщо пенсія призначена на підставі документів, що містять недостовірні відомості; 3) у разі смерті пенсіонера; 4) у разі неотримання призначеної пенсії протягом 6 місяців підряд; 5) в інших випадках, передбачених законом.
Відповідач погоджується, що перелік підстав для припинення пенсії не є вичерпним, однак законодавством ніяким чином не передбачено припинення пенсії у зв`язку із її відмовою як у випадку позивача, який у своїй заяві просить припинити виплату пенсії, не вказуючи причин такої відмови.
Позиція інших учасників справи
15 вересня 2017 року до суду надійшли заперечення позивача на касаційну скаргу відповідача, в яких зазначається, що рішення суду апеляційної інстанції є законним та обґрунтованим, прийнятим з правильним застосуванням норм матеріального права та при дотриманні норм процесуального права, тому просить залишити касаційну скаргу без задоволення, а рішення суду апеляційної інстанції - без змін.
Процесуальні дії у справі та клопотання учасників справи
Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 18 серпня 2017 року відкрито касаційне провадження у справі №484/813/17, витребувано адміністративну справу та запропоновано сторонам надати заперечення на касаційну скаргу, однак розгляд справи цим судом не був закінчений.
У зв`язку із початком роботи Верховного Суду, на виконання підпункту 4 пункту 1 Розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції, чинній з 15 грудня   2017   року, далі - КАС України) матеріали цієї справи передано до Верховного Суду.
Суддя-доповідач ухвалою від 11 червня 2020 року прийняв до провадження адміністративну справу №484/813/17 та призначив її до розгляду в порядку письмового провадження за наявними матеріалами без повідомлення та виклику учасників справи колегією у складі трьох суддів з 12 червня 2020 року.
При розгляді цієї справи в касаційному порядку учасниками справи клопотань заявлено не було.
Встановлені судами попередніх інстанцій обставини справи
Судами попередніх інстанцій на підставі наявних у матеріалах справи доказів встановлено, що 24 лютого 2017 року ОСОБА_1 , звернувся до Первомайського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Миколаївської області з заявою, якою просив припинити виплату йому пенсії за власним бажанням.
2 березня 2017 року листом №8-24-08 відповідач повідомив позивача, що стаття 49 Закону №1058-IV містить вичерпний перелік підстав за яких виплата пенсій може бути припинена і відмовив в задоволенні такої заяви.
Не погоджуючись з вищевказаним позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.
ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ 
Оцінка висновків судів попередніх інстанцій і доводів учасників справи
Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та доводам касаційної скарги, а також виходячи з меж касаційного перегляду справи, визначених статтею 341 КАС України, колегія суддів зазначає наступне.
Згідно з положенням частини четвертої статті 328 КАС України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
Відповідно до частин першої, другої та третьої статті 242 КАС України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Крім того, стаття 2 та частина четверта статті 242 КАС України встановлюють, що судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, а саме бути справедливим та неупередженим, своєчасно вирішувати спір у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Зазначеним вимогам процесуального закону постанова Одеського апеляційного адміністративного суду від 27 червня 2017 року відповідає, а викладені у касаційній скарзі доводи скаржника є неприйнятні з огляду на наступне.
Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, у межах повноважень та способом, передбаченими Конституцією та законами України.
Згідно із статтею 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.
Відповідно до частини першої статті 26 Закону №1058-IV особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років та наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року.
Зазначені норми вказують на право особи на отримання пенсії та поряд з цим не передбачають такого обов`язку.
Відповідно до статті 49 Закону №1058-IV виплата пенсії за рішенням територіальних органів Пенсійного фонду або за рішенням суду припиняється: 1) якщо пенсія призначена на підставі документів, що містять недостовірні відомості; 2) на весь час проживання пенсіонера за кордоном, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України; 3) у разі смерті пенсіонера; 4) у разі неотримання призначеної пенсії протягом 6 місяців підряд; 5) в інших випадках, передбачених законом. Поновлення виплати пенсії здійснюється за рішенням територіального органу Пенсійного фонду протягом 10 днів після з`ясування обставин та наявності умов для відновлення її виплати. Виплата пенсії поновлюється в порядку, передбаченому частиною третьою статті 35 та статтею 46 цього Закону.
Доводи відповідача про те, що в чинному законодавстві не передбачено відмови від виплати пенсії за заявою пенсіонера, не приймається судом до уваги, оскільки вони є формальними та не можуть позбавляти позивача його прав.
Фактично при подачі заяви про припинення виплати пенсії в зв`язку з відмовою від пенсії позивач намагався реалізувати своє незаборонене законодавством право на відмову від пенсії.
Суд зазначає, що на позивача у цій справі поширюється конституційний принцип «для особи приватного права дозволено все, що не заборонено законом» (принцип «свободи дій»), який закріплений в частині першій статті 19 Конституції України: правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.
Така позиція сформульована у постанові Верховного Суду від 23 жовтня 2018 року у справі № 804/6992/15.
Суд також враховує положення частини третьої статті 8 та частини першої статті 41 Основного Закону України, які гарантують, що норми Конституції України є нормами прямої дії; кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю.
Тобто, для вчинення стосовно своєї власності будь-яких дій, незаборонених законом, власнику не потрібно доводити наявність жодним чином правової підстави таких дій; у свою чергу, суб`єкт владних повноважень діятиме протиправно, якщо перешкоджатиме у реалізації таких правомочностей власника.
Враховуючи викладене, колегія суддів Верховного Суду погоджується із висновком суду апеляційної інстанції про те, що отримання призначеної пенсії є правом, а не обов`язком особи, вона має право відмовитись від отримання пенсії або перейти на інший вид пенсії.
Зазначені висновки суду узгоджуються із правовою позицією Верховного Суду, викладеною в постанові від 10 жовтня 2019 року у справі №755/10935/17, в якій суд, серед іншого, зазначив, що відмова позивача від отримання пенсії не призведе до отримання державою в особі пенсійного органу будь-яких збитків чи додаткових витрат. Таке рішення є волею конкретної особи і відповідач, на переконання суду, не може обмежувати позивача у зазначеному праві. 
Враховуючи викладене, колегія суддів Верховного Суду погоджується із висновком суду апеляційної інстанції про наявність підстав для задоволення позову ОСОБА_1 до Первомайського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Миколаївської області про визнання дій неправомірними.
Згідно з імперативними вимогами статті 341 КАС України, суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги; на підставі встановлених фактичних обставин справи лише перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального та дотримання норм процесуального права.
Висновки за результатами розгляду касаційної скарги
У відповідності до частини першої статті 350 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.
Рішення суду апеляційної інстанції у цій справі є законним та обґрунтованим і не підлягає скасуванню, оскільки суд, всебічно перевіривши обставини справи, вирішив спір у відповідності з нормами матеріального права та при дотриманні норм процесуального права, в оскарженому судовому рішенні повно і всебічно з`ясовані обставини в адміністративній справі з наданням оцінки всім аргументам учасників справи, а доводи касаційної скарги їх не спростовують.
Висновки щодо розподілу судових витрат
Оскільки колегія суддів залишає в силі рішення апеляційного суду, то відповідно до статті 139 КАС України судові витрати не підлягають новому розподілу.
Керуючись статтями 341, 345, 349, 350, 355, 356, 359 КАС України, суд
П О С Т А Н О В И В:
Касаційну скаргу Первомайського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Миколаївської області залишити без задоволення.
Постанову Одеського апеляційного адміністративного суду від 27 червня 2017 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.
Головуючий                                                                                 Я.О. Берназюк 
Судді:                                                                                          І.В. Желєзний
                                                                                          В.М. Шарапа