ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 640/18830/19                                                  Прізвище судді (суддів) першої інстанції: Донець В.А.,                                                                                                                                                  Суддя-доповідач Кобаль М.І.    

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 червня 2020 року                                                                                            м. Київ
          
Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
головуючого                                   Кобаля М.І.,
суддів                                            Бужак Н.П., Костюк Л.О.
при секретарі                                   Горяіновій Н.В.
за участю 
представника позивача:              Єфімової Т.В.
представника відповідача:          Кшемінської Ю.І.  

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 03 лютого 2020 року в справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Київській області про визнання протиправними та скасування наказів, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, -
В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі по тексту - позивач) звернулася до суду з адміністративним позовом до Головного управління Національної поліції в Київській області (далі по тексту - відповідач, ГУ НП в Київській області) в якому просила:
- визнання протиправним та скасування наказу ГУ НП в Київській області від 03.09.2019 року №1904 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності окремих працівників ГУ НП в Київській області» в частині, що стосується звільнення зі служби в Національній поліції оперуповноваженого сектору кримінальної поліції Макарівського відділення поліції Ірпінського відділу поліції головного управління Національної поліції в Київській області рядового поліції ОСОБА_1;
- визнати протиправним та скасувати наказ ГУ НП в Київській області від 06.09.2019 року №466 о/с «По особовому складу» про звільнення зі служби в поліції за пунктом 6 частини першої статті 77 Закону України «Про Національну поліцію» рядового поліції ОСОБА_1, оперуповноваженого сектору кримінальної поліції Макарівського відділення поліції Ірпінського відділу поліції ГУ НП в Київській області;
- поновити позивача з 07.09.2019 року на посаді оперуповноваженого сектору кримінальної поліції Макарівського відділення поліції Ірпінського відділу поліції ГУ НП в Київській області;
- стягнення з відповідача на користь позивача грошового забезпечення за час вимушеного прогулу за період з 07.09.2019 року по день винесення судового рішення.
Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 03 лютого 2020 року в задоволенні позову відмовлено.
Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, позивач, через свого представника, подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.
Свої вимоги апелянт обґрунтовує тим, що судом першої інстанції було порушено норми матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.
Заслухавши суддю-доповідача, представників сторін, які з`явилися в судове засідання, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржуване рішення - без змін, виходячи з наступного. 
Згідно із ч. 1 ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Частиною 1 ст. 242 КАС України передбачено, що рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Як вірно встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, наказом ГУ НП в Київській області від 17.01.2018 року № 24 о/с ОСОБА_1 ,прийнято на службу до поліції оперуповноваженим сектору кримінальної поліції Макарівського відділення поліції Ірпінського відділу поліції на підставі її заяви від 16.01.2018 рок та протоколу поліцейської комісії ГУ НП в Київській області від 12.01.2018 року №22/01/2018.
На підставі листа Департаменту кадрового забезпечення від 26.07.2019 року №3906/12/1/3/01-2019 «Про повернення матеріалів щодо присвоєння спеціального звання «лейтенант поліції» ОСОБА_1 , яку вперше прийнято на службу з порушенням діючого законодавства та вимог конкурсу» наказом ГУ НП в Київській області від 20.08.2019 року №1785 призначено службове розслідування та створено дисциплінарну комісію.
За наслідками службового розслідування складено висновок службового розслідування за фактом можливих неправомірних дій окремих працівників УКЗ ГУ НП в Київській області від 29.08.2019 року, який затверджено 29.08.2019 року начальником ГУ НП в Київській області Нєбитовим А. (а.с.116-120).
Наказом начальника ГУ НП у Київській області від 03.09.2019 року №1904 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності окремих працівників ГУ НП в Київській області» за порушення службової дисципліни, яке виявилось у порушенні вимог підпункту 2 пункту 3 статті 1, пункту 1 статті 3 «Дисциплінарного статуту Національної поліції України», затвердженого Законом України від 15.03.2018 №2337-VIII, підпункту 3 пункту 1 статті 54, підпункту 9 пункту 2 статті    61 Закону України «Про Національну поліцію», що виразилося у наданні завідомо неправдивої інформації під час прийняття на службу в поліції, а саме: відсутності диплому про вищу освіту оперуповноваженого сектору кримінальної поліції Макарівського відділення поліції Ірпінського відділу поліції ГУ НП в Київській області рядового поліції ОСОБА_1.,звільнено зі служби в Національній поліції (а.с.25-26)(оскаржуваний наказ №1).
Наказом начальника ГУ НП в Київській області від 06.09.2019 року № 466 о/с «По особовому складу» рядового поліції ОСОБА_1 , оперуповноваженого сектору кримінальної поліції Макарівського відділення поліції Ірпінського відділу поліції звільнено зі служби в поліції за пунктом 6 частини першої статті 77 Закону України «Про Національну поліцію»    з 06.09.2019 року (а.с.27)(оскаржуваний наказ № 2).
Не погоджуючись з оскаржуваними наказами ГУ НП в Київській області, позивач звернулася до суду з даним адміністративним позовом за захистом своїх прав та законних інтересів.        
Приймаючи рішення про відмову в задоволенні адміністративного позову, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем правомірно звільнено позивача, у свою чергу, судом не встановлено недобросовісності в діях відповідача (прихованих намірів, намагання покарати позивача за інші проступки або не дозволити їй просування по службі), нерозсудливості (суперечності моральним принципам, нелогічності), дискримінації позивача (наприклад, за ознаками статі, чи іншими ознаками).
Колегія суддів апеляційної інстанції погоджує висновок суду першої інстанції, оскільки він знайшов своє підтвердження під час апеляційного розгляду справи.
Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.
Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України врегульовані    Законом України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015 №580-VIII (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин).
Як вірно встановлено судом першої інстанції, з наказу ГУ НП у Київській області від 03.09.2019 року №1904 вбачається, що однією з підстав притягнення ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності є пункт 9 частини другої статті 61 (обмеження, пов`язані зі службою в поліції) Закону України «Про Національну поліцію», відповідно до якого не може бути поліцейським особа, яка надала завідомо неправдиву інформацію під час прийняття на службу в поліції (в оскаржуваному наказі підпункт 9 пункту 2 статті 61).
Зі змісту наведеної норми вбачається, що до особи, яка повідомила неправдиву інформацію, під час прийняття на службу, застосовується обмеження, яке полягає у неможливості такій особі обіймати посаду поліцейського.
Як убачається з копій матеріалів особової справи позивача, яка міститься в матеріалах справи, в анкеті кандидата на посаду «оперуповноваженого» ГУ НП в Київській області зазначено про здобуття ОСОБА_1 вищої юридичної освіти у 2017 році УДФСУ (а.с.163-164).
Також в анкеті, яка складена відповідно до «Порядку формування та ведення особових справ поліцейських», затвердженого    наказом Міністерства внутрішніх справ України 12.05.2016 №377, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 08.06.2016 за №828/28958, у пункті 8 (освіта) анкети власноруч позиваем вказано - ДУФСУ 2017 рік, правоохоронна діяльність. Анкета підписана ОСОБА_1 в листопаді 2017 року (а.с.81).
Згідно з рішенням про прийом на службу в Національну поліцію України від 16.01.2018 року ОСОБА_1 має вищу освіту, закінчила Університет державної фіскальної служби України в 2017 році, за спеціальністю «Правоохоронна діяльність», освітньо-кваліфікаційний рівень - бакалавр (а.с.89-90).
У поясненнях т.в.о. начальника Управління ГУ НП у Київській області, підполковника поліції К. Андрєєва зазначено, що особову картку позивачем заповнено власноруч, відповідно до наказу Державного комітету статистики України, Міністерство Оборони України від 25.12.2009 №495/656 «Про затвердження типової форми первинного обліку №П-2 «Особова картка працівника» (а.с.158-159).
Як убачається з особової картки працівника (пункт 4), ОСОБА_1 здобула базову вищу освіту в Університеті державної фіскальної служби України, спеціальність право, кваліфікація за дипломом правоохоронна діяльність, рік закінчення - 2014, заочна форма навчання (а.с.99).
Судом першої інстанції встановлено, що додані до позову копії особової картки не містять підпису ОСОБА_1 , водночас представник позивача наведеної обставини не заперечувала.
У свою чергу, представником відповідача додано копію з послужного списку позивача, відповідно до якого ОСОБА_1 16.01.2018 року ознайомилася з відомостями, занесеними до послужного списку (а.с.165). З наданої копії не вбачається, що в послужному списку міститься інформація про здобуття позивачем вищої освіти.
У матеріалах судової справи міститься послужний список ОСОБА_1 (а.с.63-71), з якого убачається, що вища освіта здобута в 2019 році (а.с.64), з послужним списком ознайомлена 16.01.2018 року (а.с.71).
Разом з тим, присягу працівника поліції позивачем прийнято 18.05.2018 року (а.с.91).
У матеріалах справи міститься довідка Університету державної фіскальної служби України від 23.11.2017 року №10/04-60д, з якої вбачається, що ОСОБА_1 навчалася на заочній формі навчання факультету підготовки, перепідготовки та підвищення кваліфікації працівників податкової міліції Університету державної фіскальної служби України, галузі знань 0304 «Право» за напрямом підготовки 6.030402 «Правоохоронна діяльність», ступеню вищої освіти - бакалавр (а.с.98).
Також, згідно з довідкою Університету державної фіскальної служби України від 03.04.2018 року №10/04-102д, відповідно до наказу НУДПСУ від 28.09.2007 року № 895 «Про додаткове зарахування на заочну форму навчання до Національного університету ДПС України у 2007 році» та згідно з рішенням приймальної комісії Національного університету ДПС України, протокол від 31.08.2007 року №14, зарахована студенткою Національного університету ДПС України заочної форми навчання за рахунок фізичних осіб.
Згідно з наказом НУДПСУ від 14.07.2010 року №1167 «Про відрахування» ОСОБА_1 було відраховано з Університету. 
На підставі заяви ОСОБА_1 та академічної довідки від 16.11.2015 року №14/07- 51 наказом УДФСУ від 12.02.2018 року № 202 «Про поновлення» ОСОБА_1 поновлено на останній курс заочної форми навчання факультету податкової міліції першого (бакалаврського) рівня вищої освіти, галузі знань 0304 «Право» за напрямом підготовки 6.030402 «Правоохоронна діяльність» за рахунок коштів фізичних осіб Університету державної фіскальної служби України. Термін випуску: 2018/2019 навчальний рік (а.с.102, 161).
Колегія суддів апеляційної інстанції звертає увагу, ОСОБА_1 поновлена на останній курс заочної форми навчання факультету податкової міліції першого (бакалаврського) рівня вищої освіти з 12.02.2018 року, відповідно до наказу № 202, а особову картку працівника ГУ НП в Київській області заповнено 23.11.2017 року в якій позивачкою власноруч зазначено рік закінчення навчання 2014 (а.с.99). 
Тобто, ОСОБА_1 , під час прийняття на службу,  особисто надано неправдиву інформацію щодо здобуття освіти.
Також, у рапорті від 26.07.2018 року ОСОБА_1 доповіла начальнику Макарівського ВП Ірпінського ВП ГУ НП в Київській області, що навчається на заочному відділенні в Національному університеті державної фіскальної служби України, який знаходиться за адресою місто Ірпінь, вулиця Університетська, 31, на факультеті «Право». За твердженням ОСОБА_1 , їй пояснили в учбовій частині закладу, що у зв`язку з внесенням змін до навчального плану та графіку освітнього процесу змінилася дата завершення навчання з червня 2018 року на серпень 2018 року (а.с.103).
Проте, вказані посилання апелянта не заслуговують на увагу суду апеляційної інстанції, адже спростовують факту надання завідомо неправдивої інформації до ГУ НП в Київській області, станом на 27.11.2017 року під час заповнення особової картки працівника, оскільки ОСОБА_1 було достеменно відомо про відсутність у останньої освіти.
Відповідно до листа Університету державної фіскальної служби України від 12.03.2019 року №786/91-9101-19, адресований Ірпінському відділу поліції в Київській області ГУ НП в Київській області, позивач, станом на час складення листа, навчалась на четвертому курсі факультету підготовки, перепідготовки та підвищення кваліфікації працівників податкової міліції Університету державної фіскальної служби України. 
Також зазначено, що у разі успішного складання державної атестації здобувач вищої освіти ОСОБА_1 отримає диплом бакалавра з права за напрямом підготовки 6.030402 «Правоохоронна діяльність». Дата закінчення навчання - червень 2019 року. (а.с.104).
Диплом бакалавра В19№031218 про закінчення Університету державної фіскальної служби України ОСОБА_1 виданий 12.06.2019 року (а.с.105).
Колегія суддів апеляційної інстанці погоджує висновок суду першої інстанції, що наведені докази, а також підстави позову свідчать про те, що ОСОБА_1 , під час прийняття на службу, повідомила ГУ НП в Київській області недостовірну інформацію щодо наявності у неї вищої освіти, а саме: під час проходження конкурсу на посаду поліцейського, що підтверджується заповненням особової картки 23.11.2017 року. 
У свою чергу, пунктом 9 частини 2 статті 61 Закону України «Про Національну поліцію» встановлено, що не може бути поліцейським особа, яка надала завідомо неправдиву інформацію під час прийняття на службу в поліції. 
Водночас, статтею 77 цього Закону, в якій визначено підстави звільнення поліцейського, не передбачено такої підстави для звільнення внаслідок повідомлення особою завідомо неправдивої інформації під час прийняття на службу в поліції.
Разом з тим, пунктом 6 частини 1 ст. 77 Закону України «Про Національну поліцію» встановлено, що поліцейський звільняється зі служби в поліції, а служба в поліції припиняється: зокрема, у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України.
Відповідно до наказу ГУ НП в Київській області, у зв`язку з надходженням листа Департаменту кадрового забезпечення від 26.07.2019 року №3906/12/1/3/01-2019, в якому зазначалось про прийняття ОСОБА_1 , на службу з порушенням законодавства та вимог конкурсу, на підставі статей 14, 15 «Дисциплінарного статуту Національної поліції України», затвердженого Законом України від 15.03.2018 №2337-VIII та «Порядку проведення службових розслідувань у Національній поліції України», затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07.11.2018 № 893, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 28.11.2018 року за №1355/32807, призначено службове розслідування.
Частиною 5 статті 14 «Дисциплінарного статуту Національної поліції України» підставою для призначення службового розслідування є заяви, скарги та повідомлення громадян, посадових осіб, інших поліцейських, засобів масової інформації, рапорти про вчинення порушення, що має ознаки дисциплінарного проступку, або безпосереднє виявлення ознак такого проступку посадовою особою поліції, за наявності достатніх даних, що вказують на ознаки дисциплінарного проступку.
На думку суду, повідомлення про прийняття на службу особи з порушенням закону є достатньою підставою для призначення службового розслідування для своєчасного, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин вчинення поліцейським дисциплінарного проступку.
Колегія суддів апеляційної інстанції бере до уваги, висновок службового розслідування за фактом можливих неправомірних дій окремих працівників УКЗ ГУ НП в Київській області від 29.08.2019 року, дисциплінарною комісією встановлено наступне:
22.11.2017 ОСОБА_1 подала електронну анкету до бази «системи відбору кадрів НПУ» для участі у конкурсі на заміщення вакантної посади «оперуповноважений» ГУ НП в Київській області;
в анкеті ОСОБА_1 зазначила, що в 2017 році закінчила Університет державної фіскальної служби України та має вищу юридичну освіту;
ОСОБА_1 , до сектору організації відбору та проведення атестування поліцейських управління кадрового забезпечення ГУ НП в Київській області подано документи для проходження конкурсу, водночас замість диплома про вищу освіту ОСОБА_1 подала довідку Університету державної фіскальної служби України від 23.11.2017 року №10/04-60д про те, що вона навчається на заочній формі навчання факультету підготовки, перепідготовки підвищення кваліфікації працівників податкової міліції;
станом на час прийняття на службу в поліцію ОСОБА_1 не навчалась, була відрахована за невиконання навчального плану з третього курсу 14.07.2010 року; вищої освіти на час подання документів (17.01.2018 року) до сектору організації відбору проведення атестування поліцейських управління кадрового забезпечення ГУ НП в Київській області не мала (лист Університету державної фіскальної служби України від 03.2019 року №786/91-91-01-19);
наказом ГУ НП в Київській області від 17.01.2018 року №24 о/с ОСОБА_1 , призначено на посаду оперуповноваженого сектору кримінальної поліції Макарівського відділення поліції Ірпінського відділу поліції;
21.06.2019 року ОСОБА_1 , отримала документи про здобуття вищої освіти - диплом бакалавра серії про закінчення в 2019 році Університету державної фіскальної служби України;
після надання копії диплому до Департаменту кадрового забезпечені направлено матеріали щодо присвоєння первинного спеціального звання рядовому поліції ОСОБА_1 , оперуповноваженому сектору кримінальної поліції Макарівського відділення поліції Ірпінського відділу поліції ГУ НП в Київській області;
вказані матеріали повернуто до управління кадрового забезпечення ГУ НП в Київській області у зв`язку з тим, що виявлено можливі порушення вимог законодавства та вимог конкурсу про прийняття на службу в поліцію, а також з метою встановлення причин та умов, що сприяли позитивному проходженню конкурсу на посаду середнього складу поліції без вищої освіти.
Тобто, вказані обставини свідчать про те, що ГУ НП в Київській області стало відомо про обставини, які вказують на  можливі порушення вимог законодавства та вимог конкурсу про прийняття на службу в поліцію позивача, лише після отримання листа Департаменту кадрового забезпечені від 26.07.2019 року.
З огляду на вказане, суд апеляційної інстанції зазначає, що строк розгляду питання про притягнення позивача до дисциплінарно відповідальності розпочався саме з цієї дати.
Так, під час службового розслідування ОСОБА_1 пояснила, що наказом Університету державної фіскальної служби України від 12.02.2018 року № 202 поновлена на навчанні, розраховуючи на вчасне здобуття диплому, подала документи на проходження відбору на посаду оперуповноваженого.
Під час службового розслідування опитано начальника сектору організації відбору та проведення атестування поліцейських УКЗ ГУ НП в Київській області майор поліції Хіміч Л.В., яка визнала свою провину щодо нездійснення належної перевірки, поданих ОСОБА_1 документів. 
Старший інспектор відділу проходження служби УКЗ ГУ НП в Київській області, старший лейтенант поліції Бородій В.Д. пояснила, що про обставину отримання ОСОБА_1 вищої освіти 21.06.2019 року їй стало відомо з довідки т.в.о. начальника сектору кадрового забезпечення Ірпінського ВП ГУ НП капітана поліції Щукатки О.С., який повідомив про направлення в червні 2019 року для перевірки матеріалів щодо ОСОБА_1 Начальник відділу проходження служби управління кадрового забезпечення ГУ НП в Київській області старший лейтенант поліції Бідюк В.В. повідомив про ненадання йому на перевірку матеріалів стосовно ОСОБА_1 .
Так, Дисциплінарна комісія дійшла висновку про порушення ОСОБА_1 пункту 2 частини 3 статті 1, частини 1 статті 3 «Дисциплінарного статуту Національної поліції України», затвердженого Законом України від 15.03.2018 №2337-VIІІ, пункту 3 частини першої статті 54, пункт 9 частини другої статті 61 Закону України «Про Національну поліцію», що виразилося у наданні завідомо неправдивої інформації під час прийняття на службу в поліцію. На підставі такого висновку рекомендовано притягнути ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення.
Відповідно до пункту 3 частини 1 ст. 54 Закону України «Про Національну поліцію», особа, яка бажає взяти участь у конкурсі, подає у визначеному порядку до поліцейської комісії такі документи, зокрема, копії документів про освіту.
Колегія суддів апеляційної інстанції погоджує висновок суду першої інстанції, що як і попередні досліджені докази, так і висновок службового розслідування, підтверджують повідомлення ОСОБА_1 неправдивої інформації під час прийняття на службу в поліцію. 
Враховуючи надані позивачем пояснення під час службового розслідування про те, що інформація про вищу освіту надавалась з урахуванням поновлення на навчанні 12.02.2018 року, та строку навчання на останньому курсі, а також рапорту від 26.07.2018 року, в якому зазначено про навчання на заочному відділенні, суд апеляційної інстанції доходить висновку, що позивачкою під час прийняття на службу до поліції 17.01.2018 року (наказ №24 о/с) повідомлено завідомо неправдиву інформацію про наявність у неї вищої освіти. 
Припущення позивача про можливе закінчення навчання у серпні 2018 року не спростовує наведених висновків суду.
Як вбачається з позовної заяви та аналогічних доводів викладених в апеляційній скарзі, підставами позову зазначено необґрунтованість застосування до позивача положень «Дисциплінарного статуту Національної поліції України», затвердженого Законом України від 15.03.2018 №2337-VIІІ (набрав чинності 07.10.2018 року). З огляду на вищезазначені обставини справи, колегія суддів апеляційної інстанції зазначає наступне. 
Відповідно до статті 58 Конституції України: закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи (частина перша); ніхто не може відповідати за діяння, які на час їх вчинення не визнавалися законом як правопорушення (частина друга).
У даному випадку, відповідачем застосовано статті 14, 15 «Дисциплінарного статуту Національної поліції України», затвердженого    Законом України від 15.03.2018 №2337-VIІІ, якими визначаються поняття службового розслідування, створення дисциплінарних комісій.
Колегія суддів апеляційної інстанції не бере до уваги доводи представника позивача про безпідставність застосування відповідачем наведених положень «Дисциплінарного статуту Національної поліції України», затвердженого Законом України від 15.03.2018 №2337-VIІІ, оскільки даними нормами врегульовано процедуру проведення службового розслідування. 
Як уже зазначалося, службове розслідування призначено наказом від 20.08.2019 року №1735 на підставі листа від 26.07.2019 року №3906/12/1/3/10-2019, тобто відповідачем застосовано процедуру проведення службового розслідуванні на підставі чинних положень «Дисциплінарного статуту Національної поліції України», затвердженого Законом України від 15.03.2018 №2337-VIІІ.
В оскаржуваному наказі від 03.09.2019 року №1904 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності окремих працівників ГУ НП в Київській області» зазначено, що ОСОБА_1 притягнуто до дисциплінарної відповідальності, зокрема, за порушення пункту 2 частини 3 статті 1 «Дисциплінарного статуту Національної поліції України», затвердженого Законом України від 15.03.2018 №2337-VIII, за яким службова дисципліна, крім основних обов`язків поліцейського, визначених статтею 18 Закону України «Про Національну поліцію», зобов`язує поліцейського знати закони, інші нормативно-правові акти, що визначають повноваження поліції, а також свої посадові (функціональні) обов`язки. Іншою підставою вказано частину першу статті 3 Статуту, якою визначено обов`язки керівника до підлеглих.
У даному випадку, неможливо застосування наведених норм «Дисциплінарного статуту Національної поліції України», затвердженого    Законом України від 15.03.2018 № 2337-VIII за повідомлення завідомо недостовірної інформації під час прийняття на службу в поліцію, яким встановлюються обов`язки поліцейського, позаяк вказаний Закон набрав чинності 07.10.2018 року. 
Крім того, стаття 3 «Дисциплінарного статуту Національної поліції України», затвердженого Законом України від 15.03.2018 №2337-VIII, не стосується встановленого службовим розслідуванням проступку - подання завідомо недостовірної інформації.
Суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції, що визначальним, у даному випадку, є застосування відповідачем правових положень пункту 9 частини 2 статті 61 Закону України «Про національну поліцію», яка передбачає, що не може бути поліцейським особа, яка надала завідомо неправдиву інформацію під час прийняття на службу в поліцію. 
Оскільки, Законом України «Про Національну поліцію» не передбачено окремої підстави для звільнення такої особи з поліції, суд вважає обґрунтованим застосування процедури службового розслідування, під час якого сформовано законні висновки та встановлено повідомлення ОСОБА_1 недостовірної інформації про наявність у неї вищої освіти.
За змістом пункту 8 статті 12 «Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України», затвердженого Законом України від 22.01.2006 № 3460-IV (чинного на час прийняття позивача на службу в поліцію 17.01.2018 року) на осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ за порушення службової дисципліни може накладатися дисциплінарне стягнення - звільнення з органів внутрішніх справ. 
Аналогічний вид дисциплінарного стягнення передбачено пунктом 7 частини 2 статті 13 «Дисциплінарного статуту Національної поліції України», затвердженого Законом України від 15.03.2018 №2337-VIII.
Зокрема, відсутність вказівки в оскаржуваному наказі ГУ НП у Київській області від 03.09.2019 року №1904 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності окремих працівників ГУ НП в Київській області» на положення «Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України», затвердженого Законом України від 22.01.2006 №3460-IV, у даному випадку не є окремою підставою для скасування цього наказу. 
Колегія суддів апеляційної інстанції доходить висновку, що повідомлення ОСОБА_1 завідомо недостовірної інформації під час прийняття на службу в поліцію, за наявності законодавчої заборони такій особі обіймати посаду поліцейського, неповідомлення про наведену обставину під час проходження служби свідчить про вчинення позивачем дисциплінарного проступку.
Як вже вище зазначалося колегією суддів, про повідомлення позивачем недостовірної інформації суб`єкту призначення (звільнення) - ГУ НП в Київській області стало відомо з листа Департаменту кадрового забезпечення від 26.07.2019 року №3906/12/1/3/01-2019. 
Висновок службового розслідування затверджено 29.08.2019 року, дисциплінарне стягнення на позивача накладено наказом від 03.09.2019 року, тобто в місячний строк з дня затвердження висновку за результатами службового розслідування.
Також, в даному випадку вбачається  триваюче правопорушення, яке полягало в тому, що особа всупереч забороні обіймати посаду відповідно до пункту 9 частини 2    статті 61 Закону України «Про Національну поліцію»,    внаслідок повідомлення завідомо недостовірної інформації, продовжувала обіймати посаду поліцейського, не повідомивши про відповідні обставини. Увесь час перебуваючи на посаді поліцейського, позивачем порушувались наведені вимоги Закону. 
Таким чином, посилання апелянта на пропуск відповідачем шестимісячного строку притягнення до відповідальності позивача, не заслуговують на увагу суду апеляційної інстанції.
При цьому, рапорт позивачки від 26.07.2018 року, також не заслуговує на увагу суду, як підстава або доказ для визнання протиправними оскаржуваних наказів відповідача, оскільки в ньому позивач повідомила лише про навчання на заочній формі, однак не вказала про повідомлення (у 2017 році) завідомо недостовірної інформації про наявність вищої освіти (а.с.103). Крім того, рапорт подавався начальнику Макарівського ВП Ірпінського ВП ГУ НП в Київській області, який не є суб`єктом призначення (звільнення).
Також, колегія суддів апеляційної інстанції вважає необґрунтованими доводи представника позивача щодо неналежного виконання посадовими особами поліції, які зобов`язані були перевірити дані повідомлені позивачкою, яка подала анкету з метою зайняття посади поліцейського, та наголошує, що обов`язок повідомити достовірну інформацію покладено саме на особу, яка має мету зайняти посади поліцейського, вказане вбачається з  частини 2 статті 61 Закону України «Про Національну поліцію».
Отже, колегія суддів апеляційної інстанції доходить висновку, що з урахуванням встановлених обставин та наведених висновків, ОСОБА_1 правомірно притягнуто до дисциплінарної відповідальності, відповідно до повноважень, наданих відповідачу пунктом 9 частини другої статті    61, пунктом 6 частини першої статті    77 Закону України «Про Національну поліцію», пунктом 8 статті 12 «Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України», затвердженого Законом України від 22.01.2006 №3460-IV. 
Дисциплінарний проступок позивачки встановлено за наслідками службового розслідування, проведеного відповідно до статей 14, 15 «Дисциплінарного статуту Національної поліції України», затвердженого Законом України від 15.03.2018 №2337-VIII    та «Порядку проведення службових розслідувань у Національній поліції України», під час якого останньою надано пояснення, тобто на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені наведеним законами, з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення.
Щодо пропорційності звільнення позивача, то таке звільнення є виправданим з огляду на заборони обіймати посаду поліцейського особам, які повідомили завідомо неправдиву інформацію при прийняття на службу. 
Таким чином, суд апеляційної інстанції доходить висновку, що оскаржувані накази ГУ НП в Київській області від 03.09.2019 року №1904 та від 06.09.2019 року № 466 о/с про звільнення зі служби в поліції ОСОБА_1 є законними, а тому не підлягають скауванню.
Аналіз наведених правових положень та вищезазначених обставин справи дає підстави колегії суддів апеляційної інстанції для висновку, що позовні вимоги є безпідставними та необґрунтованими, а тому даний адміністративний позов не підлягає задоволенню, а доводи апеляційної скарги не заслуговують на увагу суду.
Відповідно до ч.1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Як зазначено у постанові Верховного Суду від 26.06.2018 року №127/3429/16-ц, Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (справа «Серявін проти України», §58, рішення від 10.02.2010 року).
Колегія суддів апеляційної інстанції доходить до висновку, що інші доводи апелянта не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду, а тому судом до уваги не приймаються.
Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Отже, колегія суддів апеляційної інстанції вважає, що судом першої інстанції було вірно встановлено фактичні обставини справи, надано належну оцінку дослідженим доказам, прийнято законне та обґрунтоване рішення у відповідності з вимогами матеріального та процесуального права. 
Обставини, викладені в апеляційній скарзі, до уваги не приймаються, оскільки є необґрунтованими та не є підставами для скасування рішення суду першої інстанції.
В зв`язку з цим, колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін. 
Керуючись ст.ст. 242, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд, -
     
П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.
Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 03 лютого 2020 року - залишити без змін.
Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду у порядку та строки, визначені ст.ст. 328-331 КАС України.

Головуючий суддя:                                                                      М.І. Кобаль

Судді:                                                                                          Н.П. Бужак

                                                                                                            Л.О. Костюк

Повний текст виготовлено 22.06.2020 року