ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

 
Справа № 33/807/247/20 Головуючий в 1-й інстанції – Зарютін П.В.
Єдиний унікальний № 336/52/20 Доповідач в 2-й інстанції – Фомін В.А.
Категорія - ст.173 КУпАП
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

 
17 квітня 2020 року                                                 м. Запоріжжя

Суддя Запорізького апеляційного суду Фомін В.А., за участю особи, що притягнута до адміністративної відповідальності – ОСОБА_1 та його захисника-адвоката Железняка А.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 18 березня 2020 року стосовно нього,

в с т а н о в и в:

постановою судді Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 18 березня 2020 року до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ст.173 КУпАП, притягнуто  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, громадянина України, не працюючого, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , із застосуванням стягнення у вигляді 50 годин громадських робіт.
Також постановлено стягнути з ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 420,40 грн.

Як зазначено в постанові, 22 грудня 2019 року о 21-25 годині ОСОБА_1 у м. Запоріжжі, перебуваючи у громадському місці на вул. Чарівній біля буд. 26, висловлювався нецензурною лайкою на адресу працівників поліції.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 вказує на незаконність постанови суду, яка підлягає скасуванню. В обґрунтування доводів зазначає, що 22.12.2019 року він не вчиняв будь-яких дій, які мали би ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ст.173 КУпАП, а саме не висловлювався нецензурною лайкою в громадських місцях, образливо не чіплявся до громадян та не вчиняв інших подібних дій, що порушують громадський порядок і спокій громадян. В матеріалах справи взагалі відсутні належні, допустимі, достовірні та достатні докази вчинення ним дрібного хуліганства.
В протоколі зазначено, що він висловлювався нецензурною лайкою на адресу громадян, які проходили повз та в бік патрульної поліції, проте в постанові суду зазначено про висловлювання нецензурної лайки на адресу працівників поліції, що прямо суперечить обставинам, викладеним у протоколі.
Також зазначає, що суд першої інстанції необґрунтовано застосував до нього адміністративне стягнення у виді громадських робіт, а не менш суворе адміністративне стягнення у виді штрафу.
На підставі викладеного, просить постанову суду першої інстанції скасувати, а провадження по справі закрити.

Заслухавши в судовому засіданні ОСОБА_1 та його захисника-адвоката Железняка А.В., які підтримали апеляційну скаргу та просили постанову судді скасувати, а провадження по справі закрити, перевіривши матеріали справи та аргументи скарги, суд апеляційної інстанції доходить висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, у зв`язку з наступним.

Відповідно до вимог ст.ст.245, 280 КУпАП, одним із завдань провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови. Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

За змістом ст.252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно зі ст.251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Висновки суду про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.173 КУпАП, засновані на досліджених в судовому засіданні доказах та є обґрунтованими.

З наведеними висновками погоджується й суд апеляційної інстанції.

Так, стаття 173 КУпАП передбачає відповідальність за дрібне хуліганство, тобто нецензурну лайку в громадських місцях, образливе чіпляння до громадян та інші подібні дії, що порушують громадський порядок і спокій громадян.

Обов`язковою складовою суб`єктивної сторони адміністративного правопорушення, передбаченого ст.173 КУпАП, є хуліганський мотив, а обов`язковою складовою об`єктивної сторони - порушення громадського порядку та спокою громадян.

Об`єктом даного адміністративного правопорушення є суспільні відносини у сфері охорони громадського порядку. Вчинене адміністративне правопорушення може бути лише в громадських місцях.

Громадське місце - це частина (частини) будь-якої будівлі, споруди, яка доступна або відкрита для населення вільно, чи за запрошенням, або за плату, постійно, періодично або час від часу, в тому числі під`їзди, а також підземні переходи, стадіони.

В судовому засіданні суду першої інстанції ОСОБА_1 провину свою не визнав та пояснив, що дійсно перебував у вищевказаному місці, де був зупинений працівниками поліції, проте нецензурно не висловлювався.

Під час апеляційного розгляду ОСОБА_1 свою вину визнав частково. Пояснив, що працівники поліції зверталися до нього некоректно, а тому він також висловлювався некоректно. Його захисник додав, що ОСОБА_1 висловлювався недержавною російською мовою, тому це не може бути розцінено як нецензурна лайка.

Разом з цим, доводи, заявлені ОСОБА_1 на свій захист спростовуються доказами, наявними в матеріалах справи.

Так, з матеріалів справи вбачається, що вина ОСОБА_1 у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення підтверджується відомостями, які зазначені у протоколі про адміністративне правопорушення серії АА №088326 від 22 грудня 2019 року, від підпису якого останній відмовився (а.с.1), відомостями, які зазначені у протоколі про адміністративне затримання серії АА №049782 від 22 грудня 2019 року (а.с.3), рапортом працівника поліції, яким було складено протокол, відповідно до якого 22 грудня 2019 року працівниками поліції був зупинений автомобіль під керуванням ОСОБА_1 . Під час спілкування у останнього було виявлено ознаки алкогольного сп`яніння, якому було запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння, однак ОСОБА_1 поводив себе агресивно, висловлювався нецензурною лайкою на адресу працівників поліції. На неодноразову вимогу працівників поліції припинити протиправні дії ОСОБА_1 не реагував, на що працівники поліції вимушені були застосувати силу (а.с.6).

Твердження апелянта про те, що суд першої інстанції не в повному обсязі з`ясував обставини справи, є безпідставними, оскільки у судовому засіданні суд дослідив всі докази, які наявні в матеріалах справи, надав їм належну оцінку, та дійшов правильного висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.173 КУпАП.

Суд першої інстанції розглядаючи матеріали справи дійшов правильного висновку, що подія де відбувся конфлікт між ОСОБА_1 та працівниками поліції і громадян, які проходили повз є громадським місцем, оскільки проїзна частина та тротуар вздовж дороги доступний для всіх осіб.

Таким чином, суд першої інстанції дав правильну оцінку всім наявним доказам у справі та належним чином мотивував у постанові свої висновки. Вказані висновки суду відповідають фактичним обставинам справи.

Оскаржувана постанова суду містить всі відомості, передбачені ст.283 КУпАП.

При накладенні адміністративного стягнення суд дотримався вимог ст.33 КУпАП, врахував ступінь тяжкості вчиненого правопорушення, особу порушника та наклав стягнення у межах, встановлених цим Кодексом.

Отже, доводи, викладені в апеляційній скарзі ОСОБА_1 , правильність вищевказаних висновків суду першої інстанції не спростовують.

Істотних порушень законодавства, що тягнуть зміну чи скасування постанови суду першої інстанції, при апеляційному розгляді справи не встановлено.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

п о с т а н о в и в:

апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову судді Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 18 березня 2020 року, якою до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ст.173 КУпАП притягнуто ОСОБА_1 , із застосуванням адміністративного стягнення у вигляді 50 годин громадських робіт, залишити без змін.

Постанова Запорізького апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Запорізького
апеляційного суду В.А. Фомін
Дата документу  Справа № 336/52/20