ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/5703/20 Справа № 204/1291/20 	  	Суддя у 1-й інстанції - Токар Н. В. Суддя у 2-й інстанції - Демченко  Е. Л.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 червня 2020 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі:

               головуючого - судді Демченко Е.Л.
               суддів - Куценко Т.Р., Макарова М.О.
               при секретарі - Кругман А.М. 

розглянувши в відкритому судовому засіданні в м.Дніпро апеляційну скаргу  ОСОБА_1 на ухвалу Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 06 квітня 2020 року про забезпечення позову, - 

в с т а н о в и л а:

       У лютому 2020 року  ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 , третя особа - приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Балтакса І.В., про визнання договору дарування недійсним. 
       06 квітня 2020 року позивач подав заяву про забезпечення позову, в якій просив вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на житловий будинок, що розташований в АДРЕСА_1 , загальною площею 114,6 кв.м та земельну ділянку, кадастровий номер 1210100000:07:167:0049; до набрання чинності рішенням у справі заборонити будь-яким особам у будь-який спосіб вчиняти будь-які дії щодо житлового будинку, який розташований в АДРЕСА_1 , загальною площею 114,6 кв.м та земельну ділянку за кадастровим номером 1210100000 :07 :167:0049 . 
       Ухвалою Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 06 квітня 2020 року заяву про забезпечення позову задоволено частково. Накладено заборону на відчуження нерухомого майна, а саме житлового будинку, розташованого в АДРЕСА_1 , реєстраційний номер майна 1786840212101. Заборонено іншим особам вчиняти будь-які дії щодо нерухомого майна, а саме житлового будинку, розташованого в АДРЕСА_1 , реєстраційний номер майна 1786840212101.
       В апеляційній скарзі відповідач ОСОБА_1 просить ухвалу Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 06 квітня 2020 року скасувати, зазначаючи, що ухвала суду винесена з грубим порушенням норм матеріального та процесуального права.
       Апеляційна скарга мотивована тим, що заборонивши вчиняти дії з розпорядження спірним нерухомим майно, суд не взяв до уваги, що вона не вчиняє жодних дії направлених на реалізацію спірного нерухомого майна, а сама лише потенційна можливість ухилення її від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньої підставою для застосування заходів забезпечення позову. 
       Правом на надання відзиву сторони по справі не скористались. 
       Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
       Задовольняючи частково заяву про забезпечення позову суд виходив з того, що з урахуванням співмірності заходів забезпечення позову з позовними вимогами та змісту викладених обставин, заходи забезпечення позову у вигляді заборони на відчуження нерухомого майна, та заборони іншим особам вчиняти будь - які дії щодо нерухомого майна, є достатніми та необхідними забезпечення реального виконання рішення суду у разі задоволення позовних вимог.
       Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції. 
       Згідно ч.ч.1,2 ст.149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.
       Пунктом 4 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22 грудня 2006 року №9 унормовано, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.
       Положеннями ст.150 ЦПК України передбачено, що позов забезпечується:накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною вчиняти певні дії; встановленням обов`язку вчинити певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання; зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту;зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; передачею речі, яка є предметом спору, на зберігання іншим особам, які не мають інтересу в результаті вирішення спору;зупиненням митного оформлення товарів чи предметів;арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги;іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1-9 цієї частини.
       За змістом ст.151 ЦПК України забезпечення позову - це вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача проти несумлінних дій відповідача. Підставою забезпечення позову є обґрунтоване припущення заявника, що невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду. У заяві про забезпечення позову обов`язково зазначаються: причини, у зв`язку з якими потрібно забезпечити позов, тобто обґрунтування, чому невжиття заходів забезпечення може утруднити або зробити неможливим виконання рішення суду і як саме, захід забезпечення позову, який належить застосовувати, з обґрунтуванням його необхідності, тобто вказівка на спосіб забезпечення позову, який на думку заявника, є найбільш адекватним, інші відомості, потрібні для забезпечення позову.
       Заходи забезпечення позову повинні відповідати заявленим вимогам, тобто повинні бути безпосередньо пов`язаними з предметом спору, бути співмірними заявленим вимогам, необхідними і достатніми для забезпечення виконання судового рішення.
       Встановлено судом і це підтверджується матеріалами справи, що ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 , третя особа - приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Балтакса І.В., про визнання договору дарування недійсним. В своєму позові просив визнати недійсним договір дарування №175 від 15 березня 2019 року, посвідчений ПН ДМНО Балтакса І.В., укладений між ним та ОСОБА_1 . Скасувати реєстрацію права власності на житловий будинок, проведену на підставі договору дарування. Зазначаючи, що оспорюваний правочин вчинив під впливом тяжкої обставини. 
       Тобто, як вбачається з позовної заяви, предметом позову є захист права позивача на спірне нерухоме майно, яке він вважає порушеним. 
       Колегією суддів не встановлено будь-яких обставин, які б свідчили про неефективність вжитих заходів, чи про невідповідність вжитих заходів дійсним обставинам справи, тому суд першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку про необхідність вжиття заходів забезпечення позову. 
       Доводи апеляційної скарги, що суд постановив неправомірне судове рішення слід відхилити.
       В даному випадку забезпечується позов таким способом, що ніяким чином не порушує права відповідача до винесення рішення по справі. 
       Інші доводи апеляційної скарги не дають підстав для задоволення апеляційної скарги.
       Порушень процесуального права, які могли б призвести до скасування ухвали суду першої інстанції, судом апеляційної інстанції не встановлено.
       Також колегія суддів звертає увагу на те, що з приводу спірного нерухомого майна тягнуться численні судові спори, які вирішувалися судами різних інстанцій. 
       З урахування наведеного, колегія суддів приходить до висновку, що інші доводи апеляційної скарги не є суттєвими, а тому не має підстав для її задоволення.
       Керуючись ст.ст.367,374,375,381-383 ЦПК України, колегія суддів, - 
п о с т а н о в и л а:

       Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 залишити без задоволення. 

       Ухвалу Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 06 квітня 2020 року про забезпечення позову залишити без змін.

       Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

               Головуючий:                                         Демченко Е.Л.

               Судді:                                                        Куценко Т.Р. 

                                                                               Макаров М.О.