Ухвала
іменем України
 
15 червня 2020 року
м. Київ
справа № 640/24321/18
провадження № 51-2728ск20
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати 
Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого           ОСОБА_1 ,
суддів                        ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянув касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 на ухвалу Харківського апеляційного суду від 5 березня 2020 року щодо ОСОБА_5 в межах кримінального провадження № 12018220490004951 за обвинуваченням:
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , раніше судимого, останній раз – за вироком Комінтернівського районного суду м. Харкова
від 4 березня 2008 року за ч. 2 ст. 121, частинами 1–3 ст. 185, ч. 1 ст. 187, статтями 70, 71 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 10 років, звільненого умовно-достроково 18 жовтня 2016 року з невідбутим терміном 6 місяців 9 днів,
у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185 КК;
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця
та жителя АДРЕСА_2 , такого, що не має судимостей,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК.

Встановлені обставини
За вироком Київського районного суду м. Харкова від 8 листопада 2019 року
ОСОБА_5 визнано винуватим та засуджено за ч. 3 ст. 185 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки 3 місяці.
Згідно з цим же вироком засуджено ОСОБА_6 до покарання у виді позбавлення волі: за ч. 2 ст. 185 КК на строк 3 роки; за ч. 3 ст. 185 цього Кодексу – на 4 роки
6 місяців. Відповідно до ч. 1 ст. 70 КК шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно призначено ОСОБА_6 покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки 6 місяців.
Стягнуто солідарно з ОСОБА_5 та ОСОБА_6 в рахунок відшкодування завданої шкоди на користь потерпілих: ОСОБА_7 – 44 990,98 грн; ОСОБА_8 –
28 054 грн; ОСОБА_9 – 60 000 грн; ОСОБА_10 – 27 250,98 грн. 
Вирішено питання щодо судових витрат і долі речових доказів.
Харківський апеляційний суд ухвалою від 5 березня 2020 року залишив без задоволення апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_5 та його захисника,
а оскаржуваний вирок місцевого суду від 8 листопада 2019 року щодо ОСОБА_6 та ОСОБА_5 – без змін.
Суть питання
У касаційній скарзі захисник, посилаючись на неправильне застосування апеляційним судом закону України про  кримінальну відповідальність і невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого через суворість, просить змінити ухвалу апеляційного суду і пом`якшити ОСОБА_5 покарання у виді позбавлення волі
з 4 років 3 місяців до 3 років 6 місяців.
Мотиви Верховного Суду
Положеннями ст. 427 КПК встановлено вимоги до касаційної скарги.
Згідно з п. 4 ч. 2 ст. 427 КПК касаційна скарга має містити обґрунтування заявлених скаржником вимог із зазначенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судових рішень.
Частиною 1 ст. 438 КПК визначено, що підставами для скасування або зміни судового рішення судом касаційної інстанції є лише: істотне порушення вимог кримінального процесуального закону (ст. 412 КПК), неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність (ст. 413 КПК) чи невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого (ст. 414 КПК).
Посилаючись у касаційній скарзі на незаконність судового рішення, особа, котра подає касаційну скаргу, має вказати на конкретні порушення закону, що є підставами для скасування або зміни судового рішення, які, на її думку, були допущені судами при винесенні судових рішень, навести конкретні аргументи на обґрунтування кожної позиції.
Водночас слід ураховувати, що відповідно до ст. 433 КПК суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування норм матеріального та процесуального права, а також правильність правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати й визнавати доведеними обставини, яких не було встановлено в оскаржуваному судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.
Однак усупереч наведеним положенням закону захисник не навів обґрунтування незаконності рішень місцевого й апеляційного судів, як він мав зробити відповідно до статей 413 і 414 КПК, не зазначив, у чому конкретно полягають ці порушення, як вони вплинули на законність та обґрунтованість оскаржуваних вироку й ухвали і чому такі порушення слід відносити до підстав для скасування касаційним судом згаданих судових рішень з огляду на положення статей 370, 374 цього Кодексу,
а також статей 50, 65, 69 та ч. 3 ст. 185 КК у їх взаємозв`язку.
Формальним є посилання захисника на те, що призначене ОСОБА_5 покарання є явно несправедливим через суворість, оскільки у його касаційній скарзі
не наведено конкретних доводів відповідно до положень ст. 414 КПК.
Зміст касаційної скарги містить суперечливі вимоги.
Так, посилаючись на неправильне застосування судами першої й апеляційної інстанцій положень ст. 69 КК, захисник у касаційній скарзі просить пом`якшити ОСОБА_5 покарання в межах санкції ч. 3 ст. 185 КК.
Суд касаційної інстанції є судом права, який відповідно до положень ст. 433 КПК переглядає судові рішення у межах касаційної скарги, тому відсутність у ній згаданого обґрунтування і недотримання приписів ст. 427 цього Кодексу перешкоджають вирішенню питання про відкриття касаційного провадження.
З огляду на викладене, оскільки касаційна скарга не відповідає вимогам, передбаченим ст. 427 КПК, Верховний Суд вважає за необхідне на підставі ч. 1
ст. 429 КПК залишити касаційну скаргу без руху та встановити строк для усунення допущених недоліків.

На цих підставах Верховний Суд постановив:
Залишити без руху касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 на ухвалу Харківського апеляційного суду від 5 березня 2020 року щодо ОСОБА_5 і встановити строк для усунення недоліків — 15 днів із дня отримання копії ухвали.
У разі невиконання ухвали касаційну скаргу буде повернуто скаржникові.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:
 
ОСОБА_1                                      ОСОБА_2                               ОСОБА_3