ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
24 червня 2020 року           справа №433/1620/18 

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд у складі суддів: Арабей Т.Г., Геращенко І.В., Гаврищук Т.Г., за участю секретаря судового засідання – Ашумова Т.Е., позивача – ОСОБА_1 , його представника – Євсюкова А.А.,  розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу представника Фермерського господарства «Родина Плюс» в особі голови ОСОБА_1 - адвоката Євсюкова Андрія Анатолійовича на рішення Троїцького районного суду Луганської області від 10 лютого 2020 року у справі № 433/1620/18 (головуючий суддя І інстанції – Суський О.І.), складене у повному обсязі 10 лютого 2020 року у смт. Троїцьке Луганської області, за позовом голови Фермерського господарства «Родина Плюс» Профатила Олександра Павловича,  Фермерського господарства «Родина Плюс»  до Державного інспектора у сфері державного контролю за використанням та охороною земель і дотримання вимог законодавства України про охорону земель Балашова Олександра Олександровича,  Головного управління Держгеокадастру у Луганській області, третя особа - Селянське фермерське господарство «Рафіда» про визнання протиправною та скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності,-

                                                       ВСТАНОВИВ:

03 вересня 2018 року позивач звернувся до Троїцького районного суду Луганської області із позовом до Фермерського господарства «Родина Плюс» Профатила Олександра Павловича про визнання протиправною та скасування постанови № 169-ДК/0067По/08/01/-18 від 30 липня 2018 року про накладення на ОСОБА_1 стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 гривень та шкоди внаслідок самовільного зайняття земельної ділянки в розмірі 53149 гривень 80 копійок, а також закриття провадження про адміністративне правопорушення у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення (а.с. 1-13).
Рішенням Троїцького районного суду Луганської області від 10 лютого 2020 року відмовлено у задоволені позовних вимог (а.с. 225-232).
Не погодившись з судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просив суд скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.
В обґрунтуванні апеляційної скарги зазначено, що  судом першої інстанції рішення прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права, а тому просив скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою задовольнити позовні вимоги.  Зазначив, що жодними доказами не підтверджено скоєння ним адміністративного правопорушення (т. 2 а.с. 1-10).
Позивач та його представник в судовому засіданні надали пояснення аналогічні викладеним в апеляційній скарзі, просили суд її задовольнити.
Представники відповідачів та третьої особи  в судове засідання не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись судом належним чином.
Суд апеляційної інстанції, заслухав доповідь судді-доповідача, пояснення позивача та його представника, перевірив матеріали справи і обговорив доводи апеляційної скарги, перевірив юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідив правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, вважає за необхідне вимоги, викладені в апеляційній скарзі   задовольнити, рішення суду першої інстанції – скасувати, з наступних підстав.
В суді першої та апеляційної інстанції встановлено, що ОСОБА_1 є головою Фермерського господарства «Родина Плюс» (а.с. 44-55).
03.08.2017 р. між ФГ «Родина Плюс» в особі голови ОСОБА_1 та СФГ «Рафіда» в особі голови ОСОБА_2 огли укладено договір про спільну діяльність. Згідно вказаного вище договору сумісна діяльність СФГ «Рафіда» та ФГ «Родина Плюс» здійснюється з метою виробництва сільськогосподарської продукції на земельній ділянці площею 46,60 га, яка перебуває в СФГ «Рафіда» у постійному користуванні (а.с. 35).
Відповідно до акту виконаних робіт від 24 вересня 2017 року, ФГ «Родина Плюс» виконало посів озимої пшениці на земельній ділянці площею 46,60 га згідно вищезазначеного договору про спільну діяльність від 03 серпня 2017 року (а.с. 36).
Згідно копії державного акту на право постійного користування землею серії ІІ-ЛГ № 034341 від 09 лютого 2001 року, ОСОБА_3 надано у постійне користування земельну ділянку для ведення селянського (фермерського) господарства площею 46,60 гектарів у межах згідно з планом, яка розташована на території Новоолександрівської сільскої ради Троїцького району Луганської області (а.с. 31).
Відповідно до Статуту СФГ «Рафіда», у зв`язку зі смертю голови СФГ «Рафіда» Айібова ОСОБА_4 , 05.03.2009 року проведено державну реєстрацію змін до установчих документів. Згідно проведених змін, головою  СФГ «Рафіда» став ОСОБА_2 (син ОСОБА_3 ). Землі СФГ «Рафіда» складаються з: земельної ділянки для ведення селянського (фермерського) господарства площею 46,60 гектарів, яка розташована на території Новоолександрівської сільскої ради Троїцького району Луганської області з цільовим призначенням «Для ведення селянського (фермерського) господарства» (пункти 2.2, 5.1 Статуту) (а.с. 19-30).
Рішенням Троїцького районного суду Луганської області від 21 березня 2018 року у справі № 433/142/18 було встановлено факт припинення права постійного користування земельною ділянкою ОСОБА_3 площею 46,6 га, розташованої на території Новоолександрівської сільської ради Троїцького району Луганської області, наданої для ведення селянського (фермерського) господарства на підставі державного акту на право постійного користування земельною ділянкою серії II-ЛГ № 034341, який зареєстровано в Книзі записів державних актів на право постійного користування землею за № 2180000122.
На виконання зазначеного рішення суду, Головне управління Держгеокадастру у Луганській області видало наказ № 601-сг від 31 травня 2018 року «Про припинення права постійного користування земельною ділянкою гр. ОСОБА_3 », яким повернуто вищезазначену земельну ділянку до земель сільськогосподарського призначення державної власності, що перебувають у запасі (а.с. 136).
Постановою Головного управління Держгеокадастру у Луганській області про накладення адміністративного стягнення № 169-ДК/0067По/08/01/-18 від 30 липня 2018 року визнано ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ст. 53-1 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 340 гривень (а.с. 16-17)
До постанови про накладення адміністративного стягнення додано розрахунок розміру шкоди, заподіяної внаслідок самовільного зайняття земельної ділянки сільськогосподарського призначення (землі запасу), ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої за межами населеного пункту с. Новоолександрівка Троїцького району Луганської області на суму 53149,7698 гривень (а.с. 18).
В оскаржуваній постанові зазначено, що 12.07.2018 року на підставі наказу Головного управління Держгеокадастру у Луганській області від 10.07.2018 року № 169-ДК під час проведення перевірки дотримання вимог земельного законодавства при використанні земель державної власності, що підтверджується інформаційною довідкою створеною за допомогою програмного забезпечення Державного земельного кадастру, а також відповідно до Наказу Головного управління Держгеокадастру у Луганській області від 31.05.2018 року № 601-сг «Про припинення права постійного користування земельною ділянкою гр. ОСОБА_3 » на виконання рішення Троїцького районного суду Луганської області від 21.03.2018 року справа №433/142/18, було встановлено, що головою ФГ «Родина Плюс» ОСОБА_1 використовується земельна ділянка сільськогосподарського призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва загальною площею 46,6 га, яка відноситься до земель запасу та розташована на території Новоолександрівської сільської ради Троїиького району Луганської області за межами населеного пункту шляхом засівання земельної ділянки озимою пшеницею та збору врожаю у липні 2018 року. Документи, що посвідчують право на земельну ділянку державної власності площею 46,6 га відповідно до ст.ст. 124,125,126 Земельного кодексу України у голови ФГ «Родина Плюс» Профатило О. ОСОБА_5 . відсутні, що підтверджує факт самовільного зайняття земельної ділянки державної власності (землі запасу) площею 46,6 га.
Спірним питанням у справі є правомірність прийняття вищевказаної постанови та накладення на позивача адміністративного штрафу.
Відмовляючи у задоволені позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем  доведено правомірність прийнятої спірної постанови. За висновком суду, факт вчинення позивачем правопорушення, а саме, самовільне використання земельної ділянки державної форми власності без правовстановлюючих документів, знайшов своє підтвердження у суді першої інстанції.
Суд апеляційної інстанції  не погоджується з висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.
Відповідно до статті 7  КУпАП ніхто не може бути підданим заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставі і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності.
Згідно ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Відповідно до статті 10 КУпАП, адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.
Статтею 245 КУпАП передбачено, що  завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Відповідно до статті 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Згідно зі статтею 280 Кодексу України про адміністративні правопорушення орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Як вбачається з матеріалів справи, позивача притягнуто до адміністративної відповідальності  за самовільне зайняття земельної ділянки, передбачене статтею 53-1 КУпАП.
Відповідно до статті 1 Закону України «Про державний контроль за використанням та охороною земель», самовільним зайняттям земельної ділянки – є будь-які дії, які свідчать про фактичне використання земельної ділянки за відсутності відповідного рішення органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування про її передачу у власність або надання у користування (оренду) або за відсутності вчиненого правочину щодо такої земельної ділянки, за винятком дій, які відповідно до закону є правомірними.
Таким чином, суб`єктивна сторона зазначеного правопорушення носить умисний характер (прямий умисел), тобто, особа, використовуючи земельну ділянку за відсутності відповідного рішення органу влади про її передачу у власність або надання у користування (оренду) або за відсутності вчиненого правочину щодо такої земельної ділянки, усвідомлює протиправний характер своїх дій.
Як вбачається зі спірної постанови про накладення адміністративного стягнення, єдиною підставою для притягнення ОСОБА_1 до відповідальності були рішення Троїцького районного суду Луганської області від 21.03.2018 року справа №433/142/18 та наказ Головного управління Держгеокадастру у Луганській області № 601-сг від 31 травня 2018 року «Про припинення права постійного користування земельною ділянкою гр. ОСОБА_3 », яким повернуто вищезазначену земельну ділянку до земель сільськогосподарського призначення державної власності, а тому позивач у липні 2018 року незаконно використовував земельну ділянку без відповідних документів.
Будь-які докази про ознайомлення позивача з рішенням Троїцького районного суду Луганської області та наказом Головного управління Держгеокадастру у Луганській області № 601-сг за матеріалами справи відсутні.
Як зазначає сам позивач та не заперечується відповідачем у відзиві на позов (а.с. 126-133т.1), ОСОБА_1 дізнався про вищезазначені рішення під час складення відносно нього протоколу про адміністративне правопорушення.
Таким чином, використовуючи спірну земельну ділянку на підставі договору від 03.08.2017 року про спільну діяльність на строк 10 років( а.с.35 т.1), позивач не міг усвідомлювати протиправний характер своїх дій, оскільки останньому у липні 2018 року (до складення протоколу про адміністративне правопорушення) не було відомо про наявність рішення Троїцького районного суду від 21.03.2018 року у справі №433/142/18 та наказу Головного управління Держгеокадастру у Луганській області №601-сг від 31.05.2018 року «Про припинення права постійного користування земельною ділянкою гр. ОСОБА_3 » та його ніхто не повідомляв про припинення або визнання недійсним договору про сумісну діяльність, на підставі якого він проводив посів озимої пшениці відповідно до акту виконаних робіт від 24.07.2017 р.( а.с.36 т.1) та мав безпосередньо право на її збір в липні 2018 року, тобто  до часу притягнення його до адміністративної відповідальності 30 липня 2018 року ( а.с.16 т.1).
З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що відповідачем не доведено наявність складу адміністративного правопорушення передбаченого ст.53-1 КУпАП, а саме, суб`єктивної сторони – прямого умислу ОСОБА_1 на самовільне зайняття спірної земельної ділянки.
Відповідно до ст. 72 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.
Статтею 73 Кодексу адміністративного судочинства України  визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.
Згідно з ч. 1, 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. 
Будь-яких інших доказів на підтвердження факту вчинення позивачем порушення передбаченого ст.53-1 КУпАП, відповідачем не надано.
З огляду на викладене, колегія суддів прийшла до висновку про відсутність правових підстав для притягнення позивача до адміністративної відповідальності, а тому постанова № 169-ДК/0067По/08/01/-18 від 30 липня 2018 року про накладення адміністративного стягнення та відшкодування шкоди підлягає скасуванню, а провадження у справі про адміністративне правопорушення закриттю.
Враховуючи вищевикладене, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне   апеляційну скаргу позивача задовольнити, а рішення суду першої інстанції  скасувати та задовольнити позовні вимоги.
Керуючись статтями 250, 272, 286, 308, 315, 317, 321 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

                                                ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу представника Фермерського господарства «Родина Плюс» в особі голови Профатила Олександра Павловича - адвоката Євсюкова Андрія Анатолійовича -   задовольнити. 
Рішення Троїцького районного суду Луганської області від 10 лютого 2020 року у справі № 433/1620/18 - скасувати.
Прийняти нову постанову.
Позовні вимоги голови Фермерського господарства «Родина Плюс» Профатила ОСОБА_6 Павловича,  Фермерського господарства «Родина Плюс»  до Державного інспектора у сфері державного контролю за використанням та охороною земель і дотримання вимог законодавства України про охорону земель Балашова ОСОБА_7 ,  Головного управління Держгеокадастру у Луганській області, третя особа - Селянське фермерське господарство «Рафіда» про визнання протиправною та скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності – задовольнити.
Визнати протиправною та скасувати постанову у справі про адміністративне правопорушення № 169-ДК/0067По/08/01/-18 від 30 липня 2018 року та закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення.
Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати її проголошення та не може бути оскаржена у касаційному порядку.

 Судді                                                                                                  Т.Г.Арабей
                                                                                                            І.В. Геращенко
                                                                                                             Т.Г. Гаврищук