УХВАЛА
17 червня 2020 року
м. Київ
справа №332/6880/18
провадження № 61-6637ск20
Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Калараша А. А., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Запорізького апеляційного суду від 11 березня 2020 року у в цивільній справі за позовом  ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, що не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Департамент реєстраційних послуг Запорізької міської ради про визнання права власності на спадкове майно,
 
ВСТАНОВИВ :
 
Рішенням Заводського районного суду м. Запоріжжя від 15 листопада 2019 року позов задоволено частково. Визнано право власності на 31/100 частину спірного будинку за ОСОБА_1 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3 . Скасовано державну реєстрацію права власності в частині реєстрації права власності на 31/100 частину спірного будинку за ОСОБА_2 , а в іншій частині реєстрацію права власності на 31/100 частину спірного будинку залишено за ОСОБА_2 . У задоволенні решти позовних вимог відмовлено. Вирішено питання про розподіл судових витрат.
 
Постановою Запорізького апеляційного суду від 11 березня 2020 року рішення Заводського районного суду м. Запоріжжя від 15 листопада 2019 року скасовано та ухвалено нове судове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовлено.
 
06 квітня  2020 року ОСОБА_1   подала засобами поштового зв`язку до Верховного Суду касаційну скаргу на постанову Запорізького апеляційного суду від 11 березня 2020 року, в якій просить рішення суду апеляційної інстанції скасувати та залишити в силі рішення суду першої інстанції.
 
Ухвалою Верховного Суду від 29 квітня 2020 року касаційну скаргу залишено без руху з наданням строку для усунення недоліків, а саме: для надання виправленої касаційної скарги, в якій необхідно зазначити підстави касаційного оскарження, їх правове обґрунтування, а також для доплати судового збору.
 
У травні 2020 року до суду надійшла виправлена касаційна скарга, якою вимоги ухвали Верховного Суду від 29 квітня 2020 року не виконані в повному обсязі.
 
Так скаржником надано до суду оригінал платіжного документ про доплату судового збору у розмірі 2114,40 грн, тобто, в цій частині вимоги ухвали Верховного Суду від 29 квітня 2020 року виконані.
 
Однак, в частині зазначення та обґрунтування підстав для касаційного оскарження ОСОБА_1 недоліки касаційної скарги не усунула.
 
В уточненій касаційній скарзі як на підставу касаційного оскарження скаржник посилається на пункт 3 частини другої статті 389 ЦПК України та на пункт 4 частини другої статті 389 ЦПК України і зазначає, що суд апеляційної інстанції не дослідив зібрані у справі докази.
 
За правилами пункту 1 частини третьої статті 411 ЦПК України підставою для скасування судового рішення та направлення справи на новий розгляд є також порушення норм процесуального права, на які посилається заявник у касаційній скарзі, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, якщо суд не дослідив зібрані у справі докази, за умови висновку про обґрунтованість заявлених у касаційній скарзі підстав касаційного оскарження, передбачених пунктами 1, 2, 3 частини другої статті 389 цього Кодексу.
 
Таким чином, для застосування положень пункту першого частини третьої статті 411 ЦПК України як підстави для касаційного оскарження необхідно встановити обґрунтованість касаційного оскарження судових рішень на підставі пункту 3 частини третьої статті 389 ЦПК України, на який посилається ОСОБА_1 , тобто. оскарження судових рішень за умови відсутності правового висновку Верховного Суду щодо застосування норми права у подібних правовідносинах.
 
Так доводи касаційної скарги зводяться до формальної незгоди скаржника з результатом вирішення спору судом апеляційної інстанції, оцінкою судом доказів, однак не містять посилань на норми права, які суд апеляційної інстанції на думку скаржника неправильно застосував і з приводу застосування яких Верховний Суд не висловив свою правову позицію.  
 
Оскільки скаржником не обґрунтовано зазначену нею підставу касаційного оскарження за пунктом 3 частини другої статті 389 ЦПК України, а тому касаційна скарга не може бути прийнята судом до розгляду лише на підставі оскарження судових рішень за пунктом першим частини третьої статті 411 ЦПК України.
 
За таких підстав скаржником не усунуті у повному обсязі недоліки касаційної скарги.
 
За правилами статей 185, 393 ЦПК України якщо скаржник не усунув недоліки касаційної скарги у строк, встановлений судом, така касаційна скарга вважається неподаною та повертається скаржнику.
 
Оскільки станом на 17 червня 2020 року недоліки касаційної скарги не були усунуті, то касаційна скарга не може бути прийнята судом до розгляду та підлягає поверненню заявнику.
 
Суд роз`яснює, що повернення касаційної скарги не позбавляє особу права на повторне звернення до суду з касаційною скаргою.
 
Керуючись статтями 185, 392, 393 ЦПК України, суд
 
УХВАЛИВ :
 
Касаційну скаргу  ОСОБА_1 на постанову Запорізького апеляційного суду від 11 березня 2020 року повернути скаржнику.
 
Копію ухвали та додані до скарги матеріали надіслати особі, яка подавала касаційну скаргу.
 
Ухвала є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя                                                                                                                    А. А. Калараш