ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 березня 2020 р. м. Харків	Справа № 440/3176/19	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Гуцала М.І.,
Суддів: Донець Л.О. ,  Бенедик А.П. ,
за участю секретаря судового засідання Соколової О.О. 

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційними скаргами ОСОБА_1 , Полтавської міської ради на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 19.12.2019, головуючий суддя І інстанції: Н.І. Слободянюк (повний текст складено 23.12.19) по справі № 440/3176/19
за позовом        ОСОБА_1      
до       Полтавської міської ради,  Управління житлово-комунального господарства виконавчого комітету Полтавської міської ради, Інспекції по контролю за благоустроєм, екологічним та санітарним станом міста                              
про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,
ВСТАНОВИВ:
Позивач, ОСОБА_2 звернулася з позовом до Полтавської міської ради, Управління житлово-комунального господарства виконавчого комітету Полтавської міської ради, Інспекції по контролю за благоустроєм, екологічним та санітарним станом міста, в якому просила:
- визнати незаконною бездіяльність Полтавської міської ради щодо незатвердження планів інвентаризації та паспортизації об`єктів благоустрою населення (їх частин), а саме: території житлової забудови загального користування та об`єктів благоустрою, які на ній розташовані, загальні вбиральні та інші, за адресою: м. Полтава, вул. АДРЕСА_1 , щодо невирішення питання про проведення інвентаризації та паспортизації цих об`єктів благоустрою;
- зобов`язати Полтавську міську раду вчинити дії по розробленню та затвердженню планів технічної інвентаризації та паспортизації території житлової забудови загального користування та об`єктів благоустрою, які на ній розташовані, загальні вбиральні та інші, за адресою: м. Полтава, вул. Паїсія Величковського, АДРЕСА_2 7, вирішити питання про проведення інвентаризації та паспортизації вказаних об`єктів благоустрою.
Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 19.12.2019 позов задоволено частково:
- зобов`язано Полтавську міську раду вчинити дії по розробленню та затвердженню планів технічної інвентаризації та паспортизації території житлової забудови загального користування та об`єктів благоустрою, які на ній розташовані, за адресою: АДРЕСА_1 7;
- у задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.
Не погодившись з таким рішенням в частині відмови у задоволенні адміністративного позову, ОСОБА_2 звернулася з апеляційною скаргою, посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи. Просить скасувати рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні адміністративного позову та прийняти в цій частині нове судове рішення про задоволення адміністративного позову.
В обгрунтування апеляційної скарги зазначає, що відсутність планів зумовлена не з причин їх не розроблення, а в відсутності таких взагалі з причин незаконної бездіяльності Полтавської міської ради, яка створила умови для неможливості їх розроблення. Невиконання всіх дій організаційно-розпорядчих повноважень зі створення умов з метою проведення технічної інвентаризації та паспортизації власником земельної ділянки і є незаконною бездіяльністю Полтавської міської ради.
Управлінням житлово-комунального господарства виконавчого комітету Полтавської міської ради до суду надано відзив на апеляційну скаргу, в якому просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції – без змін. В обгрунтування відзиву зазначає, що адміністративний позов ОСОБА_2 не містив доводів та доказів, які б вказували на порушення прав, свобод або законних інтересів позивача відповідачами по справі. 
Полтавською міською радою до суду надано відзив на апеляційну скаргу, в якому просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, зазначаючи, що матеріали справи не містять доказів звернення позивача щодо прийняття рішення відносно питання, яке становить предмет спору. Відповідно, відсутні докази підготовки проекту рішення із зазначеного питання виконавчим органом Полтавської міської ради. Звертає увагу, що позов ОСОБА_2 спрямований на захист порушеного права у сфері правовідносин землекористування, а не благоустрою.
Також, Полтавська міська рада, не погодившись з рішенням суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог, звернулася до суду з апеляційною скаргою, посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи. Просить скасувати рішення суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог та прийняти в цій частині нове судове рішення про відмову у задоволенні адміністративного позову.
В обгрунтування апеляційної скарги зазначає, що саме створені Полтавською міською радою виконавчі органи наділені повноваженнями щодо розроблення планів технічної інвентаризації та паспортизації території житлової забудови загального користування та об`єктів благоустрою, вирішення питання про проведення інвентаризації та паспортизації вказаних об`єктів благоустрою.
229
Заслухавши доповідь судді-доповідача стосовно обставин, необхідних для прийняття рішення судом апеляційної інстанції, дослідивши матеріали справи, перевіривши і обговоривши доводи апеляційних скарг, правильність правової оцінки обставин справи та застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення вимог поданих апеляційних скарг з огляду на наступне.
Матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_2 є власницею квартири АДРЕСА_3 на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу Тімченко І.А. 09 грудня 2012 року за реєстровим номером №576 (а.с. 33 том 1).
Право власності зареєстроване Приватним підприємством Полтавським бюро технічної інвентаризації “Інвентаризатор” 21 грудня 2012 року за реєстраційним номером №7243673 в реєстровій книзі №119 (номер запису 16344 ) (а.с. 34 том 1).
Будинок за адресою: АДРЕСА_1 , який перебував на балансі Полтавської дистанції цивільних споруд Південної залізниці, знятий з балансу вказаного підприємства та переданий на утримання мешканцям будинку за адресою: АДРЕСА_4 ), №7, відповідно до наказу начальника Полтавської дистанції цивільних споруд Південної залізниці “Про зняття з балансу приватизованого житла” №387 від 07 грудня 2004 року (а.с. 30 том 1).
ОСОБА_2 , як власниця однієї з квартир (квартири № АДРЕСА_5 ) у вказаному будинку, неодноразово зверталася до органів місцевого самоврядування з заявами (зверненнями) щодо встановлення порядку з обслуговування прилеглої до будинку території та об`єктів благоустрою, які на ній розташовані (а.с. 47, 51-53, 55, 57, 61-62, 63-64 том1).
За результатами розгляду заяв (звернень) ОСОБА_2 органами місцевого самоврядування надані відповіді, оформлені листами від 13.06.2017 №01-02-01-15/170, від 20.06.2017 №ВО10601/08/251-2, від 14.09.2017 №ВО4.1-11/5292, від 19.12.2017 №01-02-01-18/101, від 12.03.2018 №01-04-01-07/331, від 23.04.2018 №01-04-01-07/615 та від 26.04.2018 №01-02-01-15/89 (а.с. 41-45, 48-49 том 1), в яких зазначено, що інформація щодо землекористувача земельної ділянки, на якій розташований житловий будинок, та визначення прибудинкової території житлового будинку за вказаною адресою, а також інформація щодо оформлення в установленому законом порядку права власності чи користування земельною ділянкою за адресою: АДРЕСА_4 , АДРЕСА_1 , відсутня. Окрім цього, Інспекцією по контролю за благоустроєм, екологічним та санітарним станом міста повідомлено, що відповідно до статті 25 Закону України «Про благоустрій населених пунктів» утримання та благоустрій прибудинкової території багатоквартирного житлового будинку проводиться балансоутримувачем цього будинку або підприємством, установою, організацією, з яким балансоутримувачем укладено відповідний договір на утримання та благоустрій прибудинкової території. За відсутності інформації про балансоутримувача неможливо розглянути питання про дотримання вимог Закону України «Про благоустрій населених пунктів» та «Правил благоустрою та забезпечення чистоти і порядку в м. Полтава».
26 квітня 2019 року ОСОБА_2 звернулася до Полтавської міської ради із запитом про отримання інформації (а.с. 71 том 1), в якому просила надати відповідь чи проводилася технічна інвентаризація та паспортизація території житлової забудови загального користування та об`єктів благоустрою, які на ній розташовані, за адресою: АДРЕСА_6 . Паїсія Величковського,7, м АДРЕСА_4 , та хто є балансоутримувачем вказаних об`єктів.
Заступником начальника Управління з питань розвитку житлово-комунального господарства надано відповідь, оформлену листом від 07 травня 2019 року за №ВО106022-04/32-зі (а.с. 72 том 1), в якій повідомлено, що Управлінням ЖКГ не вживалися заходи щодо технічної інвентаризації та паспортизації території житлової забудови та об`єктів благоустрою, які на ній розташовані, за адресою: вул. Паїсія Величковського,7, м. Полтава, оскільки Управління ЖКГ не наділено відповідними на такі дії повноваженнями.
Не погодившись із бездіяльністю органу місцевого самоврядування щодо невжиття заходів щодо проведення технічної інвентаризації та паспортизації відповідно до Закону України “Про благоустрій населених пунктів” та вбачаючи у цьому порушення своїх прав на користування такими об`єктами, позивач звернулася до суду з цим позовом.
Задовольняючи адміністративний позов суд першої інстанції виходив з того, що Полтавською міською радою не вчинялися дії щодо розроблення та затвердження планів інвентаризації та паспортизації території житлової забудови та об`єктів благоустрою, які на ній розташовані, за адресою: м. Полтава, вул. Паїсія Величковського, в АДРЕСА_7 будинку 7. Відсутність розроблених та затверджених планів інвентаризації та паспортизації території житлової забудови та об`єктів благоустрою, які на ній розташовані, порушує права позивача щодо користування об`єктами благоустрою за вказаною адресою та сприятливого для її життєдіяльності довкілля, санітарного та епідемічного благополуччя позивача, а також реалізації її прав у сфері благоустрою населених пунктів, оскільки підприємства, установи та організації у сфері благоустрою позбавлені можливості здійснювати заходи щодо належного утримання та раціонального використання об`єктів благоустрою за вказаною адресою, наслідком чого є руйнування та антисанітарія на території житлової забудови та об`єктів благоустрою, які на ній розташовані.
Відмовляючи у задоволенні адміністративного позову суд першої інстанції зазначив, що позовна вимога про визнання незаконною бездіяльності Полтавської міської ради щодо незатвердження планів інвентаризації та паспортизації об`єктів благоустрою населення (їх частин), а саме: території житлової забудови загального користування та об`єктів благоустрою, які на ній розташовані, загальні вбиральні та інші, за адресою: м. Полтава, вул. Паїсія Величковського, в районі будинку №7, є передчасною, оскільки затвердженню планів технічної інвентаризації та паспортизації об`єктів благоустрою населення передує процедура розробки відповідних планів. Разом з тим, з питанням щодо вчинення дій стосовно розроблення планів інвентаризації та паспортизації об`єктів благоустрою позивач до Полтавської міської ради не зверталася та про визнання протиправною бездіяльності ради з цього приводу у позовних вимогах не просила.
Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.
Згідно із частиною першою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства  України (далі – КАС України) завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Відповідно до пункту 7 частини першої статті 4 КАС України суб`єктом владних повноважень є орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг.
Пунктом 1 частини першої статті 19 КАС України визначено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом установлено інший порядок судового провадження.
Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій, крім спорів, для яких законом установлений інший порядок судового вирішення.
Публічно-правовий спір має особливий суб`єктний склад. Участь суб`єкта владних повноважень є обов`язковою ознакою для того, щоб класифікувати спір як публічно-правовий. Проте сама собою участь у спорі суб`єкта владних повноважень не дає підстав ототожнювати спір з публічно-правовим та відносити його до справ адміністративної юрисдикції.
Під час визначення предметної юрисдикції справ суди повинні виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.
Визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.
Разом з тим приватноправові відносини вирізняються наявністю майнового чи немайнового інтересу учасника. 
Якщо суб`єкт владних повноважень порушує права чи законні інтереси, зокрема, фізичної особи, що спричиняє спір саме у сфері публічно-правових відносин, така фізична особа вправі звернутися до суду адміністративної юрисдикції й очікувати судового захисту від цього суду, позаяк саме цей суд є тим судом, юрисдикція якого поширюється на справи в публічно-правових спорах фізичної особи із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішення, дій чи бездіяльності.
Як вбачається із матеріалів справи, у даних правовідносинах не вбачається ознак спору про цивільне право. Судами не встановлена наявність у позивача майнового інтересу у спірних правовідносинах, оскільки із змісту спірних правовідносин вбачається саме інтерес позивача у забезпеченні благоустрою територій. 
Щодо посилання Полтавської міської ради (а.с.186 том 2) на постанову Великої Палати Верховного Суду від 04.09.2019 по справі №599/567/17 колегія суддів звертає увагу, що у вказаній справі спірні правовідносини стосувалися визнання права на отримання кадастрових номерів та приватизацію земельних ділянок, зобов`язання затвердити технічну документацію із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі та передати земельні ділянки у приватну власність. Тобто, у справі №599/567/17  спірні правовідносини безпосередньо стосуються здійснення особою своїх майнових прав, на відміну від спірних правовідносин справи № 440/3176/19, в якій основним питанням є вчинення/невчинення відповідачами дій щодо розроблення планів інвентаризації та паспортизації об`єктів благоустрою, зокрема території житлової забудови загального користування та об`єктів благоустрою, які на ній розташовані, за адресою: м. Полтава, вул. Паїсія Величковського, в районі будинку 7. 
Правові, економічні, екологічні, соціальні та організаційні засади благоустрою населених пунктів і спрямований на створення умов, сприятливих для життєдіяльності людини визначає Закон України "Про благоустрій населених пунктів".
Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України "Про благоустрій населених пунктів", благоустрій населених пунктів – це комплекс робіт з інженерного захисту, розчищення, осушення та озеленення території, а також соціально-економічних, організаційно-правових та екологічних заходів з покращання мікроклімату, санітарного очищення, зниження рівня шуму та інше, що здійснюються на території населеного пункту з метою її раціонального використання, належного утримання та охорони, створення умов щодо захисту і відновлення сприятливого для життєдіяльності людини довкілля. 
Територія – це сукупність земельних ділянок, які використовуються для розміщення об`єктів благоустрою населених пунктів: парків, скверів, бульварів, вулиць, провулків, узвозів, проїздів, шляхів, площ, майданів, набережних, прибудинкових територій, пляжів, кладовищ, рекреаційних, оздоровчих, навчальних, спортивних, історико-культурних об`єктів, об`єктів промисловості, комунально-складських та інших об`єктів у межах населеного пункту.
Утримання в належному стані території – це використання її за призначенням відповідно до генерального плану населеного пункту, іншої містобудівної документації, правил благоустрою території населеного пункту, а також санітарне очищення території, її озеленення, збереження та відновлення об`єктів благоустрою.
Заходи з благоустрою населених пунктів – це роботи щодо відновлення, належного утримання та раціонального використання територій, охорони та організації упорядкування об`єктів благоустрою з урахуванням особливостей їх використання.
Згідно із ч.1 ст. 2 Закону України "Про благоустрій населених пунктів" благоустрій населених пунктів передбачає: 1) розроблення і здійснення ефективних і комплексних заходів з утримання територій населених пунктів у належному стані, їх санітарного очищення, збереження об`єктів загального користування, а також природних ландшафтів, інших природних комплексів і об`єктів; 2) організацію належного утримання та раціонального використання територій, будівель, інженерних споруд та об`єктів рекреаційного, природоохоронного, оздоровчого, історико-культурного та іншого призначення; 3) створення умов для реалізації прав та виконання обов`язків суб`єктами у сфері благоустрою населених пунктів.
Положеннями ст. 5 Закону України "Про благоустрій населених пунктів" передбачено, що управління у сфері благоустрою населених пунктів здійснюють Кабінет Міністрів України, центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері житлово-комунального господарства, Рада міністрів Автономної Республіки Крим, місцеві державні адміністрації, органи місцевого самоврядування та інші органи влади в межах їх повноважень.
Відповідно до ч. 1 ст. 10 Закону України "Про благоустрій населених пунктів" до повноважень сільських, селищних і міських рад у сфері благоустрою населених пунктів належить, серед іншого: затвердження місцевих програм та заходів з благоустрою населених пунктів; затвердження правил благоустрою територій населених пунктів; створення в разі необхідності органів і служб для забезпечення здійснення спільно з іншими суб`єктами комунальної власності благоустрою населених пунктів, визначення повноважень цих органів (служб); визначення на конкурсних засадах підприємств, установ та організацій (балансоутримувачів), відповідальних за утримання об`єктів благоустрою.
Згідно із ч. 2 ст. 10 Закону України "Про благоустрій населених пунктів" до повноважень виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належить, серед іншого: забезпечення виконання місцевих програм та здійснення заходів з благоустрою населених пунктів; організація забезпечення на території населеного пункту чистоти і порядку, дотримання тиші в громадських місцях; затвердження схем санітарного очищення населених пунктів та впровадження систем роздільного збирання побутових відходів; здійснення самоврядного контролю за станом благоустрою та утриманням територій населених пунктів, інженерних споруд та об`єктів, підприємств, установ та організацій, майданчиків для паркування транспортних засобів (у тому числі щодо оплати послуг з користування майданчиками для платного паркування транспортних засобів), озелененням таких територій, охороною зелених насаджень, водних об`єктів тощо; визначення на об`єктах благоустрою місць розміщення громадських вбиралень; інформування населення про здійснення заходів з благоустрою населених пунктів.
Положеннями ст.40 Закону України "Про благоустрій населених пунктів"  передбачено, що самоврядний контроль у сфері благоустрою населених пунктів здійснюється сільськими, селищними, міськими радами та їх виконавчими органами.
Таким чином, з аналізу вищенаведних норм законодавства вбачається, що затвердження місцевих програм та заходів благоустрою населених пунктів відноситься до повноважень рад, а до повноважень виконавчих органів місцевого самоврядування відноситься, серед іншого, затвердження схем санітарного очищення та здійснення самоврядного контролю за станом благоустрою та утриманням територій населених пунктів.
Аналогічні правові висновки викладено у постанові Верховного Суду від 08 жовтня 2019 року по справі №0940/1815/18.
Відповідно до ч.5 ст.242 Кодексу адміністративного судочинства України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Згідно зі ст. 13 Закону України "Про благоустрій населених пунктів" до об`єктів благоустрою населених пунктів належать: 
1) території загального користування: а) парки (гідропарки, лугопарки, лісопарки, парки культури та відпочинку, парки - пам`ятки садово-паркового мистецтва, спортивні, дитячі, історичні, національні, меморіальні та інші), рекреаційні зони, сади, сквери та майданчики; б) пам`ятки культурної та історичної спадщини; в) майдани, площі, бульвари, проспекти; г) вулиці, дороги, провулки, узвози, проїзди, пішохідні та велосипедні доріжки; ґ) пляжі; д) кладовища; е) інші території загального користування; 
2) прибудинкові території;
3) території будівель та споруд інженерного захисту територій;
4) території підприємств, установ, організацій та закріплені за ними території на умовах договору.
До об`єктів благоустрою можуть належати також інші території в межах населеного пункту.
Положеннями ч.1 ст.17 Закону України "Про благоустрій населених пунктів" передбачено, що громадяни у сфері благоустрою населених пунктів мають право: 1) користуватись об`єктами благоустрою населених пунктів; 2) брати участь в обговоренні правил та проектів благоустрою території населених пунктів; 3) вносити на розгляд місцевих державних адміністрацій, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій пропозиції з питань благоустрою населених пунктів; 4) отримувати в установленому законом порядку повну та достовірну інформацію про затвердження правил благоустрою території населеного пункту та внесення до них змін, а також роз`яснення їх змісту; 5) брати участь у здійсненні заходів з благоустрою населених пунктів, озелененні та утриманні в належному стані садиб, дворів, парків, площ, вулиць, кладовищ, братських могил, обладнанні дитячих і спортивних майданчиків, ремонті шляхів і тротуарів, інших об`єктів благоустрою; 6) вимагати негайного виконання робіт з благоустрою населених пунктів у разі, якщо невиконання таких робіт може завдати шкоду життю, здоров`ю або майну громадян; 7) звертатись до суду з позовом про відшкодування шкоди, заподіяної майну чи здоров`ю громадян унаслідок дій чи бездіяльності балансоутримувачів об`єктів благоустрою.
Відповідно до п.5 ч.2 ст.18 Закону України "Про благоустрій населених пунктів" підприємства, установи та організації у сфері благоустрою населених пунктів зобов`язані проводити згідно з планами, затвердженими органами державної влади, органами місцевого самоврядування, інвентаризацію та паспортизацію закріплених за ними об`єктів благоустрою (їх частин), що здійснюються у порядку, затвердженому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері житлово-комунального господарства.
Згідно із ч.ч.1, 2 та 4 ст.20 Закону України "Про благоустрій населених пунктів" організацію благоустрою населених пунктів забезпечують місцеві органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування відповідно до повноважень, установлених законом. Благоустрій здійснюється в обов`язковому порядку на всій території населеного пункту (села, селища, міста). Рішення місцевих органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування щодо благоустрою території певного населеного пункту є обов`язковим для виконання розміщеними на цій території підприємствами, установами, організаціями та громадянами, які на ній проживають.
Положеннями ст. 23 Закону України "Про благоустрій населених пунктів" визначено, що до об`єктів благоустрою території житлової та громадської забудови належать земельні ділянки в межах населених пунктів, на яких розміщені об`єкти житлової забудови, громадські будівлі та споруди, інші об`єкти загального користування. Благоустрій території житлової та громадської забудови здійснюється з урахуванням вимог використання цієї території відповідно до затвердженої містобудівної документації, правил благоустрою території населеного пункту, а також установлених будівельних норм, державних стандартів, норм і правил.
Системний аналіз наведених правових норм дає підстави колегії суддів дійти до висновку, що повноваженнями із забезпечення благоустрою населеного пункту наділяються, як органи місцевого самоврядування, так і місцеві державні адміністрації. При цьому, розмежування компетенції цих органів встановлено законодавством. Затвердження програм та заходів з благоустрою відноситься до повноважень місцевих рад.
Аналогічні правові висновки викладено у постанові Верховного Суду від 21 грудня 2019 року по справі №2а-14806/10/2670.
Відповідно до п.1.2 Інструкції з проведення технічної інвентаризації та паспортизації об`єктів благоустрою населених пунктів, затвердженої наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України №550 від 29 жовтня 2012 року та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 19 листопада 2012 року за № 1937/22249 (далі – Інструкція № 550), ця Інструкція визначає порядок проведення робіт з технічної інвентаризації та паспортизації парків (гідропарків, лугопарків, лісопарків, парків культури та відпочинку, парків - пам`яток садово-паркового мистецтва, спортивних, дитячих, історичних, національних, меморіальних та інших), рекреаційних зон, садів, скверів та майданчиків, пам`яток культурної та історичної спадщини, майданів, площ, бульварів, проспектів, вулиць, доріг, провулків, узвозів, проїздів, пішохідних та велосипедних доріжок, пляжів, кладовищ, інших територій загального користування; прибудинкових територій; територій будівель та споруд інженерного захисту територій; територій підприємств, установ, організацій та закріплених за ними територій на умовах договору, а також інших об`єктів благоустрою в межах населеного пункту (крім земельних ділянок, на яких розташовано вказані об`єкти).
Згідно з п.1.3 Інструкції № 550 паспортизація об`єктів благоустрою - це складання технічних паспортів об`єктів благоустрою за результатами їх інвентаризації; технічна інвентаризація об`єктів благоустрою – це сукупність заходів з обстеження, спрямованих на підтвердження наявності об`єктів нерухомого майна, елементів благоустрою та оцінку їх технічного стану, а також наявності інженерних мереж на об`єкті благоустрою.
Відповідно до п.1.5 Інструкції №550 технічна інвентаризація об`єктів благоустрою може бути плановою або позаплановою. Планова технічна інвентаризація повинна проводитись згідно з планами, затвердженими органами державної влади та органами місцевого самоврядування.
Згідно з п.2.6 Інструкції №550 технічна інвентаризація об`єктів нерухомого майна, що розташовані на об`єкті благоустрою, проводиться відповідно до Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації об`єктів нерухомого майна, затвердженої наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України від 24 травня 2001 року № 127, зареєстрованої у Міністерстві юстиції України 10 липня 2001 року за № 582/5773.
Відповідно до п.3.1 Інструкції № 550 на основі проведеної інвентаризації об`єкта благоустрою складається його технічний паспорт за зразком, наведеним у додатку 5 до цієї Інструкції (далі - технічний паспорт), який затверджується власником (балансоутримувачем) цього об`єкта благоустрою та підписується представником виконавця.
Показники технічного паспорта заповнюються після виконання всіх графічних і обчислювальних робіт.
Колегія суддів звертає увагу, що зміст вищевказаних правових норм свідчить, що організацію благоустрою території міста повинна забезпечувати міська рада, до компетенції якої віднесено, в тому числі, затвердження правил і заходів благоустрою населеного пункту. 
В той же час, затвердженню планів технічної інвентаризації та паспортизації об`єктів благоустрою населення передує вчинення міською радою дій щодо розроблення таких планів, тобто процедура їх розробки. 
Колегія суддів відмічає, що матеріали справи містять докази звернення позивача до Полтавської міської ради із заявами стосовно вжиття заходів з утримання прилеглої до вищевказаного будинку території у належному стані, забезпечення її санітарного очищення, а також стосовно організації належного утримання та раціонального використання інженерних споруд на даній території.
Разом з тим, матеріали справи не містять достатніх та беззаперечних доказів звернення позивача до відповідачів із заявами стосовно саме вчинення дій щодо розроблення планів інвентаризації та паспортизації об`єктів благоустрою, а тому є правильними висновки суду першої інстанції про передчасність позовної вимоги про визнання незаконною бездіяльності Полтавської міської ради щодо незатвердження планів інвентаризації та паспортизації об`єктів благоустрою населення (їх частин), а саме: території житлової забудови загального користування та об`єктів благоустрою, які на ній розташовані, загальні вбиральні та інші, за адресою: м. Полтава, вул. Паїсія Величковського, в районі АДРЕСА_8 №7. 
З огляду на вказане, доводи апеляційних скарг не спростовують висновків суду першої інстанції.
Відхиляючи доводи апеляційних скарг, судом апеляційної інстанції також враховується п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, згідно якого обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, що зумовлює, згідно приписів ст. 316 КАС України, залишення вимог апеляційних скарг без задоволення, а рішення суду без змін.
Зважаючи на результати розгляду апеляційного перегляду оскарженого судового рішення та вимоги ст. 139 КАС України, у справі відсутні підстави для здійснення нового розподілу судових витрат.
Керуючись ст. ст.242,  243,  250,  308,  311,  315,  316,  321,  322,  325,  328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційни скарги ОСОБА_1 та Полтавської міської ради залишити без задоволення.
Рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 19.12.2019 по справі № 440/3176/19 залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду. 

Головуючий суддя 	(підпис)	М.І. Гуцал	
Судді	(підпис)  (підпис) 	Л.О. Донець    А.П. Бенедик   	
Повний текст постанови складено  30.03.2020.