П О С Т А Н О В А 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа №  806/352/16 
Головуючий суддя 1-ої інстанції - Семенюк М.М.  
Суддя-доповідач -  Смілянець Е. С.   
25 травня 2020 року
м. Вінниця
Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді:  Смілянця Е. С. 
суддів:  Кузьменко Л.В.  Охрімчук І.Г. , 
розглянувши  в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Чуднівської районної державної адміністрації Житомирської області на рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 31 березня 2016 року  (повний текст постанови виготовлено 05.04.2016) у справі за адміністративним позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Чуднівської районної державної адміністрації Житомирської області про визнання дій протиправними та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії, 
В С Т А Н О В И В :
в березні 2016 року позивач, фізична особа-підприємець ОСОБА_1 , звернувся в Житомирський окружний адміністративний суд з позовом до Чуднівської районної державної адміністрації Житомирської області (відповідача), про:
- визнання протиправними дій Чуднівської районної державної адміністрації щодо відмови у задоволенні заяви позивача від 05.10.2015 та скасування рішення засідання комісії Чуднівської районної державної адміністрації від 04.11.2015 про відмову у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки водного фонду, площею 29,74 га на території Молочківської сільської ради Чуднівського району;
- зобов`язання Чуднівської районної державної адміністрації повторно розглянути та задовольнити заяву позивача від 05.10.2015 про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки водного фонду, площею 29,74 га, на території Молочківської сільської ради Чуднівського району.
Житомирський окружний адміністративний суд рішенням від 31.03.2016 позов задовольнив. Визнав протиправною відмову Чуднівської районної державної адміністрації Житомирської області, оформлену листом від 06.11.2015 року № 15/1799, в наданні дозволу ОСОБА_1 на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та зобов`язав Чуднівську районну державну адміністрацію Житомирської області надати ОСОБА_1 дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки за його заявою від 05.10.2015.
Судове рішення мотивоване тим, на момент надання відмови позивачу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, земельна ділянка водного фонду перебувала в державній власності, що підтверджується листом Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області від 11.12.2015 № 31/0-750/6-15, листом відділу Держгеокадастру у Чуднівському районі Житомирської області від 21.03.2016 № 16/445, витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку, довідкою відділу Держгеокадастру у Чуднівському районі Житомирської області від 04.08.2015 № 587, тому така відмова є протиправною.
Не погоджуючись з рішенням суду, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким у задоволені позовних вимог відмовити.
Аргументами на підтвердження вимог скарги зазначає, що ФОП ОСОБА_1 , не звертався за дозволом на виготовлення проекту відведення земельної ділянки, а просив надати певний додаток до розпорядження райдержадміністрації від 03.04.2012 №132. Зазначає, що проект землеустрою на земельну ділянку вже був виготовлений  в 2011 році на підставі відповідного рішення Молочківської сільської ради та проходив стадію усунення недоліків, тому правові підстави у Чуднівської РДА на виготовлення нового проекту відведення, без розгляду компетентним органом - відсутні.  Вважає, що на момент прийняття рішення суду першої інстанції землі державної та комунальної власності були розмежовані, а власником та орендодавцем земельної ділянки, греблі та водопропускної споруди є Молочківська сільська рада.
Позивач не скористався правом подання відзиву на апеляційну скаргу відповідно до ст. 304 КАС України.
Згідно з положеннями ч. 3  ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства  (далі-КАС України), суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Виходячи з приписів ст. 311 КАС України, вищезазначена апеляційна скарга розглядається в порядку письмового провадження.
Заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.
Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що розглянувши заяву позивача про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки водного фонду, площею 29,74 га, на території Молочківської сільської ради Чуднівського району, Житомирська обласна державна адміністрація листом від 28.09.2015 № 4458/41/2-15 запропонувала, відповідно до ч.3 ст.122 Земельного кодексу України, Чуднівській районній державній адміністрації надати ОСОБА_1 дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення вказаної земельної ділянки.
05.10.2015 позивач, посилаючись на лист Житомирської обласної державної адміністрації від 28.09.2015 року № 4458/41/2-15, звернувся із заявою до Чуднівської районної державної адміністрації про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки водного фонду, до якої додав необхідні документи.
Розглянувши вказану заяву, відповідач листом від 06.11.2015 за вих. № 15/1799  повідомив ОСОБА_1 , що відповідно до протоколу комісії від 04.11.2015  № 4 йому відмовлено в наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою у зв`язку з тим, що відповідно до ст. 122 Земельного кодексу України повноваження щодо надання водних об`єктів у користування на умовах оренди у межах населеного пункту належить сільській раді.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів враховує наступне.
Згідно частин першої, другої та третьої статті 242 КАС України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Крім того, стаття 2 та частина четверта статті 242 КАС України встановлюють, що судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, а саме бути справедливим та неупередженим, своєчасно вирішувати спір у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Так, нормами Земельного кодексу України (далі - ЗК України у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) було чітко визначені підстави відмови відповідного органу виконавчої влади у задоволенні заяви про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки.
Особа, зацікавлена в одержанні у користування земельної ділянки із земель державної або комунальної власності за проектом землеустрою щодо її відведення, звертається з клопотанням про надання дозволу на його розробку до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, які відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, передають у власність або користування такі земельні ділянки. У клопотанні зазначаються орієнтовний розмір земельної ділянки та її цільове призначення. До клопотання додаються викопіювання з кадастрової карти (плану) або інші графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування та розмір земельної ділянки, письмова згода землекористувача, засвідчена нотаріально (у разі вилучення земельної ділянки) (ч. 2 ст. 123 ЗК України).
Підставою для відмови у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою може бути лише невідповідність місця розташування земельної ділянки вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, а також генеральних планів населених пунктів, іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування території населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку (ч. 3 ст. 123 ЗК України).
За змістом положень статті 13 Закону України від 9 квітня 1999 року № 586-XIV «Про місцеві державні адміністрації»  до відання місцевих державних адміністрацій у межах і формах, визначених Конституцією і законами України, належить вирішення питань, зокрема, використання землі, природних ресурсів, охорони довкілля.
Також, до повноважень місцевих державних адміністрацій у галузі земельних відносин належить, зокрема, розпорядження землями державної власності в межах, визначених цим Кодексом (п. «а» ч. 1 ст. 17 ЗК України).
Громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону (ч. 1 ст. 116 ЗК України).
Відповідно до частини першої статті 124 ЗК передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування згідно з їх повноваженнями, визначеними статтею 122 цього Кодексу, чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки (у разі продажу права оренди) шляхом укладення договору оренди земельної ділянки чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки.
Приписами статті 123 ЗК України визначено, що надання земельних ділянок державної власності у користування здійснюється, зокрема, органами виконавчої влади на підставі проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок у випадках, передбачених законом, або на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості). При цьому розроблення такої документації здійснюється на підставі дозволу, наданого органами виконавчої влади, відповідно до повноважень, передбачених статтею 122 цього Кодексу.
Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки погоджується в порядку, встановленому статтею 186-1 цього Кодексу.
Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування у двотижневий строк з дня отримання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, а в разі необхідності здійснення обов`язкової державної експертизи землевпорядної документації згідно із законом - після отримання позитивного висновку такої експертизи, приймає рішення про надання земельної ділянки у користування (частина шоста статті 123 ЗК України).
Рішенням про надання земельної ділянки у користування за проектом землеустрою щодо її відведення здійснюються: затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки; вилучення земельних ділянок у землекористувачів із затвердженням умов вилучення земельних ділянок (у разі необхідності); надання земельної ділянки особі у користування з визначенням умов її використання і затвердженням умов надання, у тому числі (у разі необхідності) вимог щодо відшкодування втрат сільськогосподарського та лісогосподарського виробництва.
Підставою відмови у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки може бути лише його невідповідність вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів.
Відмова органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування у наданні земельної ділянки у користування або залишення клопотання без розгляду можуть бути оскаржені до суду.
Аналіз вищенаведених норм права дає підстави вважати, що ними встановлені підстави, порядок, строки передачі земельної ділянки у користування (оренду) громадян та органи, уповноважені розглядати ці питання. Вони передбачають, зокрема, що для передачі земельної ділянки у користування (оренду) зацікавлена особа звертається до відповідних органів із заявами для отримання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та для надання її у користування, за результатами розгляду яких визначені в статті 123 ЗК органи приймають одне з відповідних рішень. 
При цьому, слід зазначити, що отримання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки не означає позитивного рішення про надання її у користування.
Аналогічна правова позиція висловлена також у постановах Верховного Суду України від 13 грудня 2016 року в справі № 815/5987/14 та Верховного Суду від 27 лютого 2018 року в справі № 545/808/17.
Слід також зазначити, що Велика Палата Верховного Суду у цій справі (провадження № 11-768апп19) від 30 січня 2020 року вважає, що висновок у справі, що розглядається, предметом якої є рішення засідання комісії Чуднівської РДА від 4 листопада 2015 року про відмову у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки водного фонду на території сільської ради, про те, що відповідач при його винесенні не здійснював владні управлінські функції, ґрунтується на неправильному застосуванні норм процесуального права, оскільки в цих правовідносинах відповідач реалізує свої контрольні функції у сфері управління діяльності.
Окрім того, надання чи відмова у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки не тягне за собою юридичних наслідків для позивача, а є лише певним етапом у процесі передачі земельної ділянки у користування, реалізація якого може бути здійснена лише після затвердження розробленої документації із землеустрою.
Як вірно зазначено судом першої інстанції, представником відповідача не було зазначено жодної з підстав, передбачених ст. 123 Земельного кодексу України, для відмови в наданні позивачу дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки водного фонду, площею 29,74 га, а земельна ділянка водного фонду (кадастровий номер 1825885601:05:002:0074), дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення якої позивач просив надати відповідача, на момент надання відмови, перебувала в державній власності, підтверджується листом Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області від 11.12.2015 № 31/0-750/6-15, листом відділу Держгеокадастру у Чуднівському районі Житомирської області від 21.03.2016 № 16/445, витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку, довідкою відділу Держгеокадастру у Чуднівському районі Житомирської області від 04.08.2015 № 587.
Отже, зазначені документи спростовують доводи апеляційної скарги, що на момент прийняття рішення суду першої інстанції землі державної та комунальної власності були розмежовані.
Також слід зазначити, що відповідно до рішення Чуднівського районного суду Житомирської області у справі № 294/1930/14-ц від 30.03.2015 (дата набрання законної сили: 03.06.2015) визнано протиправним та скасовано рішення восьмої сесії шостого скликання Молочківської сільської ради № 68 від 16.11.2011 "Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки водного фонду ОСОБА_1 та передачу земельної ділянки в оренду". Також, визнано недійсним договір оренди земельної ділянки водного фонду, укладеного 01.02.2012 між Молочківською сільською радою та ОСОБА_1 , який був зареєстрований у відділі Держкомзему в Чуднівському районі 05.06.2012 за реєстраційним номером НОМЕР_1 , згідно умов якого ОСОБА_1 надано в оренду строком на 10 років земельну ділянку водного фонду на території Молочківської сільської ради загальною площею 29,7446 га, скасувавши його реєстрацію у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, проведену 05.06.2012 за № НОМЕР_1 .
При цьому, колегія суддів зазначає, що відповідно до ст. 1 Закону України "Про Державний земельний кадастр", державна реєстрація земельної ділянки - внесення до Державного земельного кадастру передбачених цим Законом відомостей про формування земельної ділянки та присвоєння їй кадастрового номера.
Кадастровий номер земельної ділянки - індивідуальна, що не повторюється на всій території України, послідовність цифр та знаків, яка присвоюється земельній ділянці під час її державної реєстрації і зберігається за нею протягом усього часу існування.
На підставі вищевикладеного, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки водного фонду із земель державної власності відноситься до повноважень районних державних адміністрацій, а отже відмова Чуднівської районної державної адміністрації Житомирської області, оформлена листом від 06.11.2015 № 15/1799, в наданні дозволу ОСОБА_1 на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки водного фонду є протиправною і відповідача необхідно було зобов`язати надати такий дозвіл.
Тому, враховуючи вищезазначене, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про порушення судом першої інстанції норм матеріального права, які призвели до неправильного вирішення справи, тобто прийнята постанова відповідає матеріалам справи та вимогам закону на час прийняття рішення по суті і підстави для її скасування відсутні.
Таким чином, на думку колегії суддів апеляційної інстанції, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку  про задоволення позовних вимог. 
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд 
П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу Чуднівської районної державної адміністрації Житомирської області залишити без задоволення, а  рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 31 березня 2016 року - без змін.
Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.
          
Головуючий	 	 	Смілянець Е. С.	
 	 	 	 	
Судді	 	   	Кузьменко Л.В.    Охрімчук І.Г.