ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 травня 2020 року 
м. Київ

Справа №  918/440/19 

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:
Малашенкової Т.М. (головуючий), Бенедисюка І.М., Селіваненка В.П., 
за участю секретаря судового засідання Барвіцької М.Т.,

представників учасників справи:
позивача - Товариства з обмеженою відповідальністю "Телерадіокомпанія Рівне 1" (далі - ТОВ "Телерадіокомпанія Рівне 1") - не з`явилися,
відповідача - Приватного підприємства "Телерадіокомпанія Сфера-ТВ" (далі - ПП  "Телерадіокомпанія Сфера-ТВ", відповідач, скаржник) - Кузьменюк Н.М. (адвокат, свідоцтво від 26.02.2015 №  1145),

розглянув касаційну скаргу ПП "Телерадіокомпанія Сфера-ТВ"
на рішення Господарського суду Рівненської області від 24.10.2019 (суддя                   Качур А.М.),
додаткове рішення Господарського суду Рівненської області від 05.11.2019 (суддя Качур А.М.) та
постанову Північно-західного апеляційного господарського суду від 23.01.2020 (головуючий  - суддя Гудак А.В., судді: Олексюк Г.Є., Грязнов В.В.)

у справі № 918/440/19

за позовом ТОВ "Телерадіокомпанія Рівне 1"
до ПП "Телерадіокомпанія Сфера-ТВ"
про стягнення компенсації за порушення авторських майнових прав.

Історія справи 

1.          Короткий зміст позовних вимог

1.1. У червні 2019 року ТОВ "Телерадіокомпанія Рівне 1" звернулося до Господарського суду Рівненської області з позовом до ПП "Телерадіокомпанія Сфера-ТВ" (з урахуванням заяви про зменшення розміру позовних вимог від 20.09.2019) про відновлення порушеного майнового права на твір шляхом стягнення 115 260 грн компенсації за порушення авторських майнових прав.

1.2. Позовні вимоги обґрунтовані порушенням відповідачем авторських майнових прав позивача, що полягало в тому, що відповідач використав твір без дозволу позивача та розмістив його у випусках власної програми під однойменною назвою "ІНФОРМАЦІЯ_2", дані програми з використанням твору були розміщенні у мережі Інтернет, зокрема на сайті відповідача, що стало відомо позивачу у 2013 році.

2.          Короткий зміст рішення суду першої інстанції та постанови суду апеляційної інстанції

2.1.          Рішенням Господарського суду Рівненської області від 24.10.2019, залишеним без змін постановою Північно-західного апеляційного господарського суду від 23.01.2020: позов задоволено; стягнуто з ПП "Телерадіокомпанія Сфера-ТВ" на користь ТОВ "Телерадіокомпанія Рівне 1" 115 260 грн компенсації за порушення майнових авторських прав та 1 921 грн судового збору.

2.2.          Рішення судів попередніх інстанцій мотивовано тим, що у справах №  918/1037/14 та № 569/17272/15-ц встановлено належність позивачу виключних майнових прав на твір, використання твору відповідачем без належного дозволу, незаконне використання відповідачем твору саме у програмах "ІНФОРМАЦІЯ_2", розміщених у мережі Інтернет, на його сайті за посиланнями:
від 06 червня 2013 року ІНФОРМАЦІЯ_3;
від 05 вересня 2013 року ІНФОРМАЦІЯ_4;
від 12 вересня 2013 року ІНФОРМАЦІЯ_5;
від 03 жовтня 2013 року ІНФОРМАЦІЯ_6;
від 10 жовтня 2013 року ІНФОРМАЦІЯ_7;
від 17 жовтня 2013 року ІНФОРМАЦІЯ_8.

Крім того, суди попередніх інстанцій зазначили, що позовна давність у цій справі хоча і переривалась, проте на момент подання позову у цій справі сплинула, при цьому 24.10.2019 позивачем подано заяву про визнання причин пропуску позовної давності поважними та застосування частини п`ятої стати 267 Цивільного кодексу України (далі  - ЦК України). Суд першої інстанції, з висновком якого погодився і суд апеляційної інстанції,  визнав поважними причини пропуску позивачем позовної давності у цій справі.

2.3.          Додатковим рішенням Господарського суду Рівненської області від 05.11.2019, залишеним без змін постановою Північно-західного апеляційного господарського суду від 23.01.2020, стягнуто з ПП "Телерадіокомпанія Сфера-ТВ" на користь ТОВ  "Телерадіокомпанія Рівне 1" 8 000 грн витрат на професійну правничу допомогу.

2.4. Додаткове рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що заявлені позивачем до відшкодування витрати у сумі 8 000,00 грн є співмірними із складністю цієї справи, наданим адвокатом обсягом послуг, затраченим ним часом на надання таких послуг, відповідають критерію реальності таких витрат, розумності їхнього розміру, а тому мають бути задоволені у повному обсязі. На підтвердження наданих послуг позивачем подано такі докази: договір про надання професійної правничої допомоги від 16.07.2019, укладений позивачем та адвокатом Калініченко Наталією Анатоліївною; рахунок від 25.10.2019 №25/10; акт приймання - передачі наданих послуг від 25.10.2019 до договору про надання професійної правничої (правової) допомоги від 16.07.2019; платіжне  доручення від 29.10.2019 № 206 на суму 8000 грн; звіт про виконану роботу від 25.10.2019 до договору про надання професійної правничої (правової) допомоги від 16.07.2019.

3. Короткий зміст вимог касаційної скарги

3.1. У касаційній скарзі до Верховного Суду ПП "Телерадіокомпанія Сфера-ТВ" просить скасувати рішення Господарського суду Рівненської області від 24.10.2019, додаткове рішення Господарського суду Рівненської області від 05.11.2019 та постанову Північно-західного апеляційного господарського суду від 23.01.2020 у справі №  918/440/19, ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог ТОВ  "Телерадіокомпанія Рівне 1". У випадку скасування оскаржуваних судових рішень, скаржник просить здійснити новий розподіл судових витрат.

АРГУМЕНТИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

4. Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

4.1.  Скаржник вважає, що всупереч частині четвертій статті 236 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) суди не застосували позовну давність за заявою відповідача, при цьому суди визнали таку давність пропущеною. Судами попередніх інстанцій не враховано висновки Верховного Суду, викладені у постанові від 29.05.2018 у справі № 903/509/17. 

4.2. ПП "Телерадіокомпанія Сфера-ТВ" стверджує, що у господарській справі №  918/1037/14 предмет доказування було змінено та до нього не входило встановлення обставин щодо використання відповідачем твору "ІНФОРМАЦІЯ_2" у кожній з перелічених програм, дослідження кожної з перелічених програм з метою встановлення хвилини такого використання, знаходження програм за вказаними інтернет-адресами, ідентичність твору "ІНФОРМАЦІЯ_2", розміщеного у програмах, твору, створеному ОСОБА_1 

4.3. Скаржник вказує, що судами не встановлено належного відповідача за позовними вимогами ТОВ "Телерадіокомпанія Рівне 1"», зокрема власника сайту ІНФОРМАЦІЯ_1, реєстранта доменного імені  ІНФОРМАЦІЯ_9, володільця облікового запису, який встановлює порядок і умови використання вебсайту  ІНФОРМАЦІЯ_1 , отримувача хостингу.  Скаржник зазначає, що                                   ПП "Телерадіокомпанія Сфера-ТВ" не є жодною з перелічених осіб. Відповідач вважає, що судами проігноровано висновки Верховного Суду, що викладені у постанові 20.03.2018 у справі № 910/29228/15. 

4.4. Скаржник стверджує, що матеріали справи не містять доказів того, що станом на 2013 рік ПП "Телерадіокомпанія Сфера-ТВ" була власником сайту ІНФОРМАЦІЯ_1.

4.5. ПП "Телерадіокомпанія Сфера-ТВ" вважає, що судами встановлені обставини справи, які мають суттєве значення для розгляду справи, на підставі недопустимих доказів, а саме: висновку Львівського НДІСЕ експертного комп`ютерно-технічного дослідження від 23.10.2013 №3526; зображення сторінок архівного ресурсу глобальної мережі Інтернет "Wayback Machine". 

4.6. Скаржник стверджує, що судами попередніх інстанцій здійснено невірний аналіз рішень судів у справах №  569/17272/15-ц та №  918/1037/14.

4.7.  ПП "Телерадіокомпанія Сфера-ТВ" зазначає, що судами попередніх інстанцій не враховано висновків Верховного Суду, викладених  у постанові від 24.12.2019 у справі №910/13096/18, про те, що відповідальність за порушення прав інтелектуальної власності (у вигляді відшкодування збитків, шкоді, сплати компенсації) настає лише за наявності вини.

4.8. Крім того, скаржник вважає додаткове рішення місцевого господарського суду необґрунтованим з огляду на те, що судом не наведено мотивів відхилення заперечень відповідача проти задоволення клопотання позивача про стягнення витрат на професійну правничу допомогу, які були подані відповідачем через канцелярію суду 31.10.2019. Натомість суд взагалі не зазначив про такі заперечення відповідача. Скаржник зазначає, що: позивач не надав детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом Калініченко Н.А.; копія платіжного доручення від 29.10.2019 №206 не містить відмітки банку, підпису банку про виконання такого доручення банком та проведення банком такого платежу; послуги, які нібито надавалися позивачу, описані адвокатом нечітко, розширено, без прив`язки витраченого часу до кожної конкретної наданої послуги. 

5. Позиція позивача

5.1. Від ТОВ «Телерадіокомпанія Рівне 1» відзив на касаційну скаргу не надходив.

6. СТИСЛИЙ ВИКЛАД ОБСТАВИН СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНИХ СУДАМИ ПЕРШОЇ ТА АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЙ

6.1.1. У 2014 році ТОВ "Телерадіокомпанія Рівне 1" звернулось до Господарського суду Рівненської області з позовом до ПП "Телерадіокомпанія Сфера-ТВ" про стягнення суми компенсації за використання твору у програмі "ІНФОРМАЦІЯ_2", випуски якої були розміщені на сайті відповідача:
від 23.05.2013 ІНФОРМАЦІЯ_10;
від 05.09.2013 ІНФОРМАЦІЯ_11;
від 06.06.2013 ІНФОРМАЦІЯ_12;
від 12.09.2013 ІНФОРМАЦІЯ_13;
від 03.10.2013 ІНФОРМАЦІЯ_14;
від 10.10.2013 ІНФОРМАЦІЯ_15;
від 17.10.2013 ІНФОРМАЦІЯ_16.

6.1.2. У подальшому ТОВ "Телерадіокомпанія Рівне 1" у названій справі подано заяву про зміну предмета позову, відповідно до якої позивач просив суд зобов`язати ПП  "Телерадіокомпанія Сфера-ТВ" припинити використання твору "Позначення "ІНФОРМАЦІЯ_2", майнові авторські права на який належать позивачу.

6.1.3. Рішенням Господарського суду Рівненської області від 03.07.2014 у справі №918/1037/14 позов задоволено, зобов`язано відповідача припинити використання твору "Позначення "ІНФОРМАЦІЯ_2".

6.1.4. Постановою Рівненського апеляційного господарського суду від 10.06.2015 рішення Господарського суду Рівненської області від 09.09.2014 у справі №918/1037/14 змінено шляхом викладення пункту 2 цього рішення в іншій редакції, а саме: ПП "Телерадіокомпанія СФЕРА-ТВ" припинити використання твору "Позначення "ІНФОРМАЦІЯ_2"", майнові авторські права на який належать                                            ТОВ "Телерадіокомпанія "Рівне 1", у решті рішення залишено без змін.

6.1.5. Постановою Рівненського апеляційного господарського суду від 10.06.2015, зокрема, встановлено, що: 
-          матеріали справи № 918/1037/14 містять докази, які підтверджують, що ОСОБА_1 у червні 2006 року створив твір образотворчого мистецтва, графічне зображення, позначення "ІНФОРМАЦІЯ_2" під час виконання ним службового доручення, зокрема: службове доручення від 05.05.2006; службову записку; свідоцтво про реєстрацію авторського права на твір НОМЕР_1; висновок Львівського науково-дослідного інституту судових експертиз № 3526; висновок Львівського науково-дослідного інституту судових експертиз № 656 від 19.05.2015; договір про розподіл майнових прав на службові твори від 26.12.2006; свідоцтво на знак для товарів і послуг № НОМЕР_2; копію матеріалів заявки про реєстрацію авторського права на твір, графічне зображення логотипу "ІНФОРМАЦІЯ_2 "; письмові пояснення автора - ОСОБА_1 ;
-          усі авторські (майнові) права інтелектуальної власності на службовий твір образотворчого мистецтва "ІНФОРМАЦІЯ_2" належить ТОВ "Телерадіокомпанія Рівне 1";
-          ПП "ТРК Сфера-ТВ" використовувало твір образотворчого мистецтва "ІНФОРМАЦІЯ_2" (без будь-якого на те дозволу ТОВ "Телерадіокомпанія Рівне 1");
-          звернення ТОВ "ТРК Рівне 1" з позовом до ПП "ТРК Сфера-ТВ" про зобов`язання припинити використання цього твору є  обґрунтованим.

6.2.1. У 2016 році ОСОБА_1 та ТОВ "Телерадіокомпанія Рівне 1" звернулися з позовом до ПП "Телерадіокомпанія Сфера -ТВ" (справа №569/17272/15-ц),  в якому позивачі просили зобов`язати ПП "ТРК Сфера-ТВ" здійснити публікацію про порушення авторських прав ОСОБА_1 та ТОВ "Телерадіокомпанія Рівне 1" на твір "Позначення "ІНФОРМАЦІЯ_2" на офіційному сайті відповідача та стягнути з ПП "ТРК Сфера-ТВ" на користь ТОВ "ТРК Рівне 1" суму компенсації в загальному розмірі 60 мінімальних заробітних плат, що становить 82680 грн, за використання твору у 6 програмах "ІНФОРМАЦІЯ_2":
від 05.09.2013 ІНФОРМАЦІЯ_4;
від 06.06.2013 ІНФОРМАЦІЯ_3;
від 12.09.2013 ІНФОРМАЦІЯ_5;
від 03.10.2013 ІНФОРМАЦІЯ_6;
від 10.10.2013 ІНФОРМАЦІЯ_7;
від 17.10.2013 ІНФОРМАЦІЯ_8.

6.2.2. Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 07.11.2016 у позові ОСОБА_1 та ТОВ "Телерадіокомпанія Рівне 1" до ПП «Телерадіокомпанія Сфера-ТВ» про стягнення компенсації за порушення майнових авторських прав на твір образотворчого мистецтва «Позначення «ІНФОРМАЦІЯ_2» відмовлено повністю за недоведеністю та безпідставністю позовних вимог. 

6.2.3. Рішенням Апеляційного суду Рівненської області від 22.12.2016 у справі №569/17272/15-ц: рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 07.11.2016 скасовано; позов задоволено; зобов`язано ПП "Телерадіокомпанія Сфера-ТВ" опублікувати на своєму офіційному сайті: ІНФОРМАЦІЯ_1/ протягом місяця з дня ухвалення цього рішення повідомлення про те, що ПП "Телерадіокомпанія Сфера-ТВ" порушено авторські права ОСОБА_1 та ТОВ "Телерадіокомпанія Рівне 1" на твір образотворчого мистецтва - "Позначення "ІНФОРМАЦІЯ_2"; стягнуто з ПП "Телерадіокомпанія Сфера-ТВ" на користь ТОВ «Телерадіокомпанія Рівне 1» компенсацію за порушення майнових авторських прав у розмірі 60 мінімальних заробітних плат у сумі 82680 грн та судові витрати з оплати судового збору у розмірі 5162, 22 грн; стягнуто з ПП "Телерадіокомпанія Сфера-ТВ" на користь ОСОБА_1 судові витрати у розмірі 1023,12 грн.

6.2.4. Судами попередніх інстанцій зазначено, що рішенням Апеляційного суду Рівненської області від 22.12.2016 встановлено факт незаконного використання ПП  "ТРК Сфера-ТВ" твору саме у програмах "ІНФОРМАЦІЯ_2", розміщених у мережі Інтернет, на його сайті за посиланнями: від 05.09.2013 ІНФОРМАЦІЯ_4; від 06.06.2013 ІНФОРМАЦІЯ_3; від 12.09.2013 ІНФОРМАЦІЯ_5; від 03.10.2013 ІНФОРМАЦІЯ_6; від 10.10.2013  ІНФОРМАЦІЯ_7; від 17.10.2013 ІНФОРМАЦІЯ_8.

6.2.5.  Постановою Великої Палати Верховного Суду від 30.01.2019: рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 07.11.2016  та рішення Апеляційного суду Рівненської області від 22.12.2016 у частині вимог ТОВ  "Телерадіокомпанія "Рівне 1" про зобов`язання ПП "Телерадіокомпанія "Сфера-ТВ" опублікувати на своєму офіційному сайті: ІНФОРМАЦІЯ_1 протягом місяця з дня ухвалення цього рішення повідомлення про те, що ПП "Телерадіокомпанія "Сфера-ТВ" порушено авторські права ТОВ "Телерадіокомпанія "Рівне 1" на твір образотворчого мистецтва "Позначення "ІНФОРМАЦІЯ_2", скасовано, провадження у справі у цій частині закрито; у зв`язку з цим абзац четвертий резолютивної частини рішення Апеляційного суду Рівненської області від 22.12.2016 змінено, виключено з нього слова "та ТзОВ "Телерадіокомпанія Рівне 1"; рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 07.11.2016 та рішення Апеляційного суду Рівненської області від 22.12.2016 у частині вимоги ТОВ "Телерадіокомпанія "Рівне 1" про стягнення з ПП  "Телерадіокомпанія "Сфера-ТВ" компенсації за порушення майнових авторських прав скасовано, провадження у справі у цій частині закрито; в іншій частині рішення Апеляційного суду Рівненської області від 22.12.2016 залишено без змін.

6.2.6. У подальшому судами попередніх інстанцій у справі, що розглядається (№  918/440/19), зазначено, що, переглядаючи рішення апеляційного суду у справі №  569/17272/15-ц, Велика Палата Верховного Суду  погодилась    із висновком суду апеляційної інстанції про те, що факт використання ПП "ТРК "Сфера-ТВ" у 2013 році твору образотворчого мистецтва та розміщення його у випусках власної програми не потребує доказування у цій справі, оскільки він встановлений рішенням Господарського суду Рівненської області від 09.09.2014 у справі  № 918/1037/14, яким задоволено позов ТОВ "ТРК Рівне 1" про припинення використання твору "Позначення "ІНФОРМАЦІЯ_2" ПП "ТРК "Сфера-ТВ".

Підставою для часткового задоволення касаційної скарги ПП "ТРК Сфера-ТВ" та закриття провадження у частині вимог ТОВ "ТРК Рівне 1" було те, що спір у частині вимог ТОВ "ТРК Рівне 1" має розглядатись за правилами господарського судочинства.

6.3. Судом першої інстанції  у  справі, що розглядається, серед іншого, зазначено, що відповідач під час розгляду господарської справи № 918/1037/14 не лише не заперечував факт використання ним твору у власних програмах "ІНФОРМАЦІЯ_2", які були розміщені у мережі Інтернет на сайті ІНФОРМАЦІЯ_1, але й підтверджував використання ним спірного твору.

7. ДЖЕРЕЛА ПРАВА: 

7.1. ЦК України:

стаття 440:
- майновими правами інтелектуальної власності на твір є: 1) право на використання твору; 2) виключне право дозволяти використання твору; 3) право перешкоджати неправомірному використанню твору, в тому числі забороняти таке використання; 4)  інші майнові права інтелектуальної власності, встановлені законом;
- майнові права на твір належать його авторові, якщо інше не встановлено договором чи законом;

стаття 441:
- використанням твору є його: 1) опублікування (випуск у світ); 2) відтворення будь-яким способом та у будь-якій формі; 3) переклад; 4) переробка, адаптація, аранжування та інші подібні зміни; 5) включення складовою частиною до збірників, баз даних, антологій, енциклопедій тощо; 6) публічне виконання; 7) продаж, передання в найм (оренду) тощо; 8) імпорт його примірників, примірників його перекладів, переробок тощо;
- використанням твору є також інші дії, встановлені законом;

стаття 443:
- використання твору здійснюється лише за згодою автора, крім випадків правомірного використання твору без такої згоди, встановлених цим Кодексом та іншим законом;

стаття 1109:
-          за ліцензійним договором одна сторона (ліцензіар) надає другій стороні (ліцензіату) дозвіл на використання об`єкта права інтелектуальної власності (ліцензію) на умовах, визначених за взаємною згодою сторін з урахуванням вимог цього Кодексу та іншого закону.

7.2. Закон України "Про авторське право і суміжні права" від 23.12.1993 № 3792-XII (далі  - Закон № 3792; у редакції, чинній на момент виникнення спірних відносин):

частини перша - третя статті 15:

до майнових прав автора (чи іншої особи, яка має авторське право) належать:
а) виключне право на використання твору;
б) виключне право на дозвіл або заборону використання твору іншими особами.

Майнові права автора (чи іншої особи, яка має авторське право) можуть бути передані (відчужені) іншій особі згідно з положеннями статті 31 цього Закону, після чого ця особа стає суб`єктом авторського права.

Виключне право на використання твору автором (чи іншою особою, яка має авторське право) дозволяє йому використовувати твір у будь-якій формі і будь-яким способом.

Виключне право автора (чи іншої особи, яка має авторське право) на дозвіл чи заборону використання твору іншими особами дає йому право дозволяти або забороняти:
1) відтворення творів;
2) публічне виконання і публічне сповіщення творів;
3) публічну демонстрацію і публічний показ;
4) будь-яке повторне оприлюднення творів, якщо воно здійснюється іншою організацією, ніж та, що здійснила перше оприлюднення;
5) переклади творів;
6) переробки, адаптації, аранжування та інші подібні зміни творів;
7) включення творів як складових частин до збірників, антологій, енциклопедій тощо;
8) розповсюдження творів шляхом першого продажу, відчуження іншим способом або шляхом здавання в майновий найм чи у прокат та шляхом іншої передачі до першого продажу примірників твору;
9) подання своїх творів до загального відома публіки таким чином, що її представники можуть здійснити доступ до творів з будь-якого місця і у будь-який час за їх власним вибором;
10) здавання в майновий найм і (або) комерційний прокат після першого продажу, відчуження іншим способом оригіналу або примірників аудіовізуальних творів, комп`ютерних програм, баз даних, музичних творів у нотній формі, а також творів, зафіксованих у фонограмі чи відеограмі або у формі, яку зчитує комп`ютер;
11) імпорт примірників творів;

стаття 32:
- автору та іншій особі, яка має авторське право, належить виключне право надавати іншим особам дозвіл на використання твору будь-яким одним або всіма відомими способами на підставі авторського договору;
- використання твору будь-якою особою допускається виключно на основі авторського договору, за винятком випадків, передбачених статтями 21- 25 цього Закону;
- передача права на використання твору іншим особам може здійснюватися на основі авторського договору про передачу виключного права на використання твору або на основі авторського договору про передачу невиключного права на використання твору;

пункт "а" статті статі 50:
-          порушенням авторського права і (або) суміжних прав, що дає підстави для судового захисту, є, зокрема: вчинення будь-якою особою дій, які порушують особисті немайнові права суб`єктів авторського права і (або) суміжних прав, визначені статтями 14 і 38 цього Закону, та їхні майнові права, визначені статтями 15, 39, 40 і 41 цього Закону, з урахуванням передбачених статтями 21-25, 42 і 43 цього Закону обмежень майнових прав; 

пункт "г" частини першої статті 52:
- подавати  позови  про  відшкодування збитків (матеріальної шкоди), включаючи упущену вигоду, або стягнення доходу, отриманого  порушником  внаслідок  порушення  ним  авторського  права  і (або)  суміжних прав, або виплату компенсацій; 

пункт "г" частини другої статі 52:
-          суд має право постановити рішення чи ухвалу, зокрема, про виплату компенсації, що визначається судом, у розмірі від 10 до 50000 мінімальних заробітних  плат,  замість  відшкодування збитків або стягнення доходу.

7.3. ГПК України:

частини перша-третя статті 13:
- судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін;
- учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом;
- кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом;

частина перша статті 73:
- доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи;

частина перша статті 74:
- кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень;

стаття 76:
- належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування;
- предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення;

стаття 79 (у редакції, чинній на час розгляду справи судом першої інстанції):
- достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання;

стаття 79 (у редакції, чинній на час розгляду справи судом апеляційної інстанції):
- наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування;
- питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання;

стаття 86 (у редакції, чинній на час розгляду справи судом першої інстанції):
- суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів;
- жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності;
- суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів);

стаття 86 (у редакції, яка діє на цей час та час розгляду справи судом апеляційної інстанції):
- суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів;
- жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності;
- суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів);

пункт 2 частини першої статті 308:
- суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право скасувати судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій повністю або частково і передати справу повністю або частково на новий розгляд, зокрема за встановленою підсудністю або для продовження розгляду;

8. Порядок та межі розгляду справи судом касаційної інстанції

8.1. 08.02.2020 набрав чинності Закон України від 15.01.2020 № 460-IX "Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ".

Оскільки касаційна скарга у цій справі подана після набрання чинності названого закону розгляд цієї скарги здійснюється з урахуванням положень ГПК України у редакції від 08.02.2020 (далі - у редакції, чинній з 08.02.2020).

8.2.          Відповідно до частини першої статті 300 ГПК України (у редакції, чинній на час подання касаційної скарги) переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

8.3.          Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази (частина друга статті 300 ГПК України).

ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ

9. Оцінка аргументів учасників справи і висновків попередніх судових інстанцій

9.1. Причиною спору в справі № 918/440/19 стало питання про наявність або відсутність підстав для задоволення позову ТОВ "Телерадіокомпанія Рівне 1" про стягнення з ПП "Телерадіокомпанія "Сфера-ТВ" 115 260 грн компенсації за порушення авторських майнових прав.

9.2. До порушення авторського права і суміжних прав відповідно до статті 50 Закону України "Про авторське право і суміжні права" відносяться, зокрема, вчинення будь-якою особою дій, які порушують особисті немайнові права суб`єктів авторського права і (або) суміжних прав, та їхні майнові права, з урахуванням передбачених законом обмежень майнових прав. Це положення охоплює будь-які дії, за винятком тих, що визначені у законі окремо, а також бездіяльність, наслідком яких є завдання тієї чи іншої шкоди особистим немайновим та/або майновим авторським та/або суміжним правам. 

Отже, використання твору без дозволу суб`єкта авторського права і/або суміжних прав є порушенням авторського права і /або суміжних прав, передбаченим пунктом "а" статті 50 Закону № 3792, за яке пунктом "г" частини другої статті 52 цього Закону передбачена можливість притягнення винної особи до відповідальності у вигляді сплати компенсації в розмірі від 10 до 50 000 мінімальних заробітних плат.

9.3. Компенсація є специфічним способом захисту авторського права або/та суміжних прав, альтернативним відшкодуванню збитків та упущеної вигоди. Маючи таку ж мету, як і відшкодування збитків - відновлення майнового стану потерпілого - компенсація, на відміну від відшкодування збитків, має імовірнісний, приблизний характер. 
9.4. Розмір компенсації визначається судом у межах заявлених вимог у залежності від характеру порушення, ступеню вини відповідача та інших обставин. Зокрема, враховується: тривалість порушення та його обсяг (одно- або багаторазове використання об`єкта авторського права); передбачуваний розмір збитків потер пілої особи; розмір доходу, отриманого внаслідок правопорушен ня; кількість потерпілих осіб; наміри відповідача; наявність раніше вчинених відповідачем порушень виключного права даного пози вача; можливість відновлення попереднього стану та необхідні для цього зусилля тощо. Відповідні мотиви визначення розміру ком пенсації мають бути наведені в судовому рішенні.

9.5. У прийнятті судового рішення зі спору, пов`язаного з пору шенням авторського права та/або суміжних прав, не є достатнім за гальне посилання суду на використання твору та/або об`єкта суміж них прав: мають бути з`ясовані конкретні форма і спосіб використання кожного об`єкта такого права та характер (кількість) використання об`єкта такого права.

Судам слід враховувати, що кожен окремий факт  протиправного використання об`єктів авторського та/або суміжних прав може бути підставою для стяг нення компенсації.

У визначенні розміру такої компенсації суду необхідно виходити з конкретних обставин справи і загальних засад цивільного законодавства, встановлених статтею 3 ЦК України, як-то: справедливості, добросовісності та розумності.

9.6. Вирішуючи спір у цій справі, суди попередніх інстанції виходили з того, що факт порушення відповідачем авторського (виключного майнового) права на твір "Позначення "ІНФОРМАЦІЯ_2" позивача, що полягало у використанні у 2013 році твору образотворчого мистецтва та розміщенні його у випусках власної програми, встановлено у справах № 918/1037/14 та №  569/17272/15-ц. 

Доводи скаржника щодо використання ним твору без порушення авторських прав позивача та  відсутності його вини у порушенні прав інтелектуальної власності ТОВ  "Телерадіокомпанія Рівне 1", невстановлення належного відповідача  у цій справі спростовуються змістом рішень, які набрали законної сили, у справах № 918/1037/14 та №  569/17272/15-ц, а відтак не приймаються Судом. 

З огляду на викладене безпідставним є також посилання скаржника на неврахування  судами попередніх інстанцій висновків Верховного Суду, викладених у постановах від 20.03.2018 у справі №  910/29228/15 та від 24.12.2019 у справі №  910/13096/18.

Проте, вирішуючи цей спір, суди попередніх інстанцій не врахували викладеного у пунктах 9.3 - 9.5 цієї постанови, залишили поза увагою і не дослідили питання конкретної форми і способу використання об`єкта авторського права, характеру (кількості) використання об`єкта такого права, тривалості та обсягу порушення авторського (виключного майнового) права на твір "Позначення "ІНФОРМАЦІЯ_2", ступінь вини,  що має істотне значення для встановлення розміру компенсації за порушення прав інтелектуальної власності. 

9.7. Верховний Суд відзначає, що у справах № 918/1037/14 та №  569/17272/15-ц встановлено саме факт використання твору образотворчого мистецтва та розміщення його у випусках  власної програми відповідача без дозволу автора, і це є порушенням авторського права, передбаченим пунктом "а" статті 50 Закону № 3792. Водночас судами у названих справах не встановлювалися: кількість використань об`єкта такого права [кількість порушень авторського (виключного майнового) права та точні дати таких порушень], тривалість та обсяг порушення авторського (виключного майнового) права на твір "Позначення "ІНФОРМАЦІЯ_2", форма і спосіб його використання.

Так, рішення суду апеляційної інстанції у справі № 569/17272/15-ц скасовано постановою Великої Палати Верховного Суду від 30.01.2019 у частині вимоги ТОВ  "Телерадіокомпанія "Рівне 1" про стягнення з ПП "Телерадіокомпанія "Сфера-ТВ" компенсації за порушення майнових авторських прав; провадження у справі у цій частині закрито. Судом касаційної інстанції не перевірялась правильність застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права під час розгляду справи №  569/17272/15-ц у частині стягнення компенсації з ПП  "Телерадіокомпанія "Сфера-ТВ". За таких обставин передчасним є висновок судів про преюдиційність встановленої у справі № 569/17272/15-ц кількості порушень прав позивача за наведеними ним посиланнями. 

Крім того, суд касаційної інстанції звертає увагу на те, що, зазначаючи у постанові Великої Палати Верховного Суду від 30.01.2019 про те, що Судом не беруться до уваги доводи ПП "ТРК "Сфера-ТВ" щодо невстановлення судами фактів використання ним твору у певні дати та ідентичності використаного за цими адресами твору та твору   ОСОБА_1 саме у ці дати, названа палата Верховного Суду вказала на відсутність необхідності їх встановлення, оскільки  встановлення кількості порушень особистого немайнового права та точних дат таких порушень не є обов`язковим для задоволення позову в частині позовної вимоги щодо зобов`язання ПП "ТРК "Сфера-ТВ" опублікувати на своєму офіційному сайті: ІНФОРМАЦІЯ_1  повідомлення про те, що ПП "ТРК "Сфера-ТВ" порушено авторські права ОСОБА_1 на твір образотворчого мистецтва "Позначення "ІНФОРМАЦІЯ_2", а не в частині вимог про стягнення компенсації за порушення авторських прав.

Верховний Суд звертається до правового висновку Великої Палати Верховного Суду, викладеного у пункті 32 постанови Великої Палати Верховного Суду від 03.07.2018 у справі № 917/1345/17 (провадження № 12-144гс18) щодо застосування статті 75 ГПК України. Так,  Велика Палата Верховного Суду вказала, що  преюдиціальне значення у справі надається обставинам, встановленим судовими рішеннями, а не правовій оцінці таких обставин, здійсненій іншим судом. Преюдицію утворюють виключно ті обставини, які безпосередньо досліджувались і встановлювались судом, що знайшло своє відображення у мотивувальній частині судового рішення. Преюдиціальні факти відрізняються від оцінки іншим судом обставин справи.

Натомість, судами попередніх інстанцій у справі № 918/440/19 висновок Великої Палати Верховного Суду №  569/17272/15-ц було передчасно витлумачено як наявність підтвердження 6 фактів неправомірного використання відповідачем твору образотворчого мистецтва "Позначення "ІНФОРМАЦІЯ_2".

З огляду на викладене та з урахуванням правової позиції щодо застосування норм процесуального права, наведеної в пункті 32 постанови Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2018 року у справі № 917/1345/17 (провадження № 12-144гс18), судам попередніх інстанцій належало самостійно встановити  всі необхідні обставини у справі та надати оцінку всім суттєвим доводам сторін під час вирішення питання про наявність або відсутність доказів на підтвердження кількості фактів неправомірного використання відповідачем твору.

За таких обставин частково приймаються доводи скаржника щодо невірного аналізу рішень судів у справах № 569/17272/15-ц та № 918/1037/14.

9.8. Верховний Суд вважає за необхідне звернути увагу на те, що відповідно до частин першої, третьої і четвертої статті 13 ГПК Україні судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається, зокрема, як на підставу своїх вимог, кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій, а тому позивач несе ризик втрати можливості доведення певних обставин справи у зв`язку із сплином тривалого часу після настання спірних правовідносин у разі не вжиття ним відповідних необхідних заходів. Не встановленням певних обставин, які мають значення для пов`язаних позовів поданих пізніше між тими ж сторонами, у справах за позовами, що були подані раніше, не звільняє позивача у справі від обов`язку доведення тих обставин на які він посилається як на підставу поданого ним позову. 

9.9. Щодо позовної давності суд касаційної інстанції зазначає таке. 

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Згідно із статтею 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. 

Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України).

Частинами четвертою, п`ятою статті 267 ЦК України передбачено, що сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові; якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту.

Відповідно до частини другої статті 264 ЦК України позовна давність переривається у разі пред`явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач.

Пред`явлення позову до суду - це реалізація позивачем права на звернення до суду. Саме з цією процесуальною дією пов`язується початок процесу у справі.

Відповідно до вимог процесуального законодавства суддя відкриває провадження у справі не інакше як на підставі заяви, поданої і оформленої в порядку, встановленому процесуальним кодексом.

За змістом викладеного перебіг позовної давності шляхом пред`явлення позову може перериватися в разі звернення позивача до суду, в тому числі й направлення позовної заяви поштою, здійсненого з додержанням вимог процесуального законодавства. Якщо суд у прийнятті позовної заяви відмовив або повернув її, то перебіг позовної давності не переривається. Не перериває перебігу такого строку й подання позову з недодержанням правил підвідомчості, а також з іншим предметом спору та з іншими матеріально-правовими підставами. 

Правила переривання позовної давності застосовуються судом незалежно від наявності чи відсутності відповідного клопотання сторін у справі, якщо в останній є докази, що підтверджують факт такого переривання.
Європейський суд з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції (пункт 1 статті 32 Конвенції), наголошує, що позовна давність - це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до суду після закінчення певного періоду після скоєння правопорушення. Застосування позовної давності має декілька важливих цілей, а саме: забезпечувати юридичну визначеність і остаточність, захищати потенційних відповідачів від прострочених позовів і запобігати несправедливості, яка може статися у разі, якщо суди будуть змушені вирішувати справи про події, що мали місце у далекому минулому, спираючись на докази, які вже, можливо, втратили достовірність і повноту із плином часу (пункт 51 рішення від 22.10.1996 за заявами №№ 22083/93, 22095/93 у справі "Стаббінгс та інші проти Сполученого Королівства"; пункт 570 рішення від 20.09.2011 за заявою № 14902/04 у справі "ВАТ "Нафтова компанія "Юкос" проти Росії"). 
Отже, для визначення моменту виникнення права на позов важливими є як об`єктивні (сам факт порушення права), так і суб`єктивні (факт обізнаності особи про порушення її прав) чинники.
Під час розгляду справи суди попередніх інстанцій, встановивши факт переривання позовної давності та сплив позовної давності, зробили висновок про поважність причин пропуску позовної давність позивачем.
Проте, зазначивши про факт переривання позовної давності, суди попередніх інстанцій достеменно не встановили та не вказали у судових рішеннях моменту (дати) з якого, на їх думку, було перервано перебіг позовної давності. Також господарські суди під час розгляду справи не встановили й дати, з якої перебіг позовної давності розпочався (дата, з якої у позивача була реальна можливість дізнатися про порушене право до моменту звернення до господарського суду з позовом та чи знав або міг знати про порушення своїх прав позивач) та коли саме позовна давність сплила. Тому, за відсутності зазначення відповідних (конкретних) періодів та дат, висновки судів про факт переривання позовної давності та про наявність підстав для задоволення клопотання позивача та визнання причин пропуску позовної давності поважними є передчасними та не обґрунтованими належним чином.   

Доводи ПП "Телерадіокомпанія Сфера-ТВ" з приводу застосування норм права щодо  позовної давності були заявлені відповідачем у судах першої та апеляційної інстанцій, однак відхилені судами попередніх інстанцій без належного обґрунтування такого відхилення. За цих обставин Верховним Судом встановлено порушення балансу прийняття доводів та заперечень сторін названими судами.

З огляду на викладене Верховний Суд вважає аргументи касаційної скарги щодо позовної давності  частково прийнятними.

9.10. З урахуванням наведеного Верховний Суд дійшов висновку про те, що оскаржувані судові рішення в даній справі не відповідають вимогам статті 236 ГПК України щодо обґрунтованості судового рішення, оскільки прийняті за неповного і не всебічного дослідження обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, за непідтвердження висновків суду тими доказами, які були ним досліджені. Відтак дані рішення не можуть бути визнані й законними у розумінні тієї ж статті ГПК України. Тому згідно з частиною третьою статті 310 названого Кодексу оскаржувані рішення та постанова підлягають скасуванню, а справа - передачі на новий розгляд до суду першої інстанції

9.11. Що ж до посилань скаржника на те, що підставою для скасування судових рішень у цій справі  є також порушення судами норм процесуального права, а саме: суди не надали належної оцінки висновку Львівського НДІСЕ №3526 від 23.10.2013,  роздруківкам з мережі Інтернет, "електронним доказам", висновку експерта від 17.10.2019 №  232/19,  та встановлення обставини, що мають суттєве значення, на підставі недопустимих доказів, то Верховний Суд зазначає, що вони зводяться, насамперед, до переоцінки доказів, проте суд касаційної інстанції не має права вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази. Відтак аргументи касаційної скарги в цій частині не беруться до уваги судом касаційної інстанції з огляду на межі розгляду справи у суді касаційної інстанції, що передбачені статтею 300 ГПК України.

9.12. З огляду на скасування рішення місцевого господарського суду підлягає скасуванню і додаткове рішення Господарського суду Рівненської області від 05.11.2019 через його передчасність.

10. Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

10.1. Касаційний господарський суд дійшов висновку про часткове задоволення касаційної скарги ПП "Телерадіокомпанія Сфера-ТВ".

10.2. Оскаржувані судові рішення підлягають скасуванню з передачею справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

10.3. Під час нового розгляду справи господарському суду слід взяти до уваги викладене у цій постанові, вжити всіх передбачених законом заходів для всебічного, повного і об`єктивного встановлення обставин справи, прав і обов`язків сторін, і залежно від встановленого та у відповідності з чинним законодавством вирішити спір з належним обґрунтуванням мотивів та підстав такого вирішення у судовому рішенні, ухваленому за результатами судового розгляду.

11. Судові витрати

11.1. Верховний Суд відзначає, що питання щодо розподілу судових витрат у справі має бути вирішено за результатами нового розгляду справи, у тому числі і щодо заявлених сторонами витрат на професійну правничу допомогу.

Керуючись статтями 300, 308, 310, 315 ГПК України, Касаційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу Приватного підприємства "Телерадіокомпанія Сфера-ТВ" задовольнити частково.

2. Рішення Господарського суду Рівненської області від 24.10.2019, додаткове рішення Господарського суду Рівненської області від 05.11.2019 та постанову Північно-західного апеляційного господарського суду від 23.01.2020 у справі №918/440/19 скасувати.

3. Справу № 918/440/19 направити на новий розгляд до Господарського суду Рівненської області.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя                                                                                           Т. Малашенкова
Суддя                                                                                                    І. Бенедисюк
Суддя                                                                                                    В. Селіваненко