ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

Головуючий суддя у першій інстанції : Луцович М.М.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 травня 2020 року	Львів	Справа № 260/1643/19 пров. № А/857/3347/20	

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого-судді:                                         Бруновської Н.В.
суддів:                                                             Макарика В.Я., Матковської З.М.
за участю секретаря судового засідання:          Гнатик А.З.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ІНФОРМАЦІЯ_1 на рішення Закарпатського окружного адміністративного суду  від 03 лютого 2020 року у справі № 260/1643/19 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправним та скасування наказу, – 

ВСТАНОВИВ :

19.11.2019р. позивач ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправним та скасування наказу № 153 від 08.10.2019р. «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності»

Рішенням Закарпатського окружного адміністративного суду від 03.02.2020р. позов задоволено. 

Не погоджуючись із даним рішенням, апелянт ІНФОРМАЦІЯ_2 подав апеляційну скаргу, в якій зазначає, що судом порушено норми матеріального та процесуального права.

Апелянт просить суд, рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 03.02.2020р. скасувати та прийняти нове рішення, яким в позові відмовити.

08.05.2020р. на адресу Восьмого апеляційного адміністративного суду надійшло клопотання від апелянта ІНФОРМАЦІЯ_1 про відкладення розгляду справи у зв`язку із участю у іншому судовому засіданні, яке відбудеться 13.05.2020р.

ч.2 ст.313 КАС України передбачено, що неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

При цьому, ч.3 цієї статті передбачено, що якщо суд апеляційної інстанції визнав обов`язковою участь у судовому засіданні учасників справи, а вони не прибули, суд апеляційної інстанції може відкласти апеляційний розгляд справи.

Отже, колегія суддів не вбачає підстав для відкладення розгляду справи, оскільки учасники справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду, а їх участь у судовому засіданні не визнана обов`язковою.

При цьому, до клопотання апелянт не надав доказів проте, що 13.05.2020р. в справі 304/1449/17 засідання відбуватиметься за обов`язковою явкою представника апелянта.

Тобто, особи які беруть участь у справі, в судове засідання не з`явились, хоча належним чином повідомленні про дату, час і місце розгляду справи в порядку ст.126 КАС України, що не перешкоджає розгляду справи у їх відсутності відповідно до ст.313 КАС України.

ст.229 КАС України передбачено, що фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи скарги, законність і обґрунтованість рішення суду, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення виходячи з наступних підстав. 

07.08.2019р. наказом військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_3 ( по стройовій частині)  №7 вважати таким, що вибув у щорічну відпустку майора ОСОБА_1 заступника військового комісара начальника мобілізаційного відділення Міжгірського районного військового комісаріату в м. Дорогостаї Млинівського району Рівненської області на 15 діб у першу частину щорічної основної відпустки за 2019 рік з 07.08.2019р. - 21.08.2019р. (а.с 62)

Розпорядження тимчасово виконуючого обов`язки начальника штабу - першого заступника командувача військ оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_4 » від 16.08.2019р. за № 501/4482 дек, визначено завдання на Закарпатський ОВК щодо направлення на заняття до Командування Сухопутних військ кандидата, для прийняття участі в навчаннях в складі посередницького апарату.

Із змісту наказу військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_3 (по стройовій частині) від 22.08.2019р. №77  видно, що позивача слід  вважати таким, що прибув і приступив до виконання службових обов`язків із щорічної основної відпустки 22.08.2019р. Підстава: відпускний квиток № 15 від 07.08.2019р. (а.с.63)

Із витягу із наказу від 28.08.2019р. № 180 військового комісара Закарпатського обласного військового комісаріату видно що призначено службове розслідування за фактом невибуття у відрядження до командування Сухопутних військ Збройних Сил України в м. Київ для участі в заняттях посередницького складі заступника військового комісара – начальника мобілізаційного відділення Міжгірського РВК майора  Похільчука. С.О. (а.с. 47)

В ході проведення службового розслідування встановлено, що на адресу Закарпатського обласного військового комісаріату надійшло розпорядження тимчасово виконуючого обов`язки начальника штабу першого заступника командувача військ оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_4 » від 16.08.2019р. № 501/4482 дск, в якому визначено завдання  на ІНФОРМАЦІЯ_2 щодо направлення на заняття Командування Сухопутних військ кандидата для прийняття участі в навчанні в складі посередницького апарату. (а.с. 55)

Військовий комісар Закарпатського обласного військового комісаріату призначив заступника військового комісара-начальника мобілізаційного відділення ІНФОРМАЦІЯ_5 майора ОСОБА_1 як кандидата для прийняття участі в навчаннях. Останній перебував у черговій відпустці  з 07.08.2019 р. – 21.08.2019р. Датою прибуття на вищезазначені навчання визначено – 22.08.2019 р. в 11.00 год.

Проте, майор ОСОБА_1  не вибув у відрядження до командування Сухопутних військ Збройних Сил України м. Київ.  

Тобто, із змісту наказів № 76 від 07.08.2019 р. та № 77 від 22.08.2019 р. видно, що позивач з 00. год 01 хв 07.08.2019р. до 00 год. 00 хв. 22.08.2019 перебував у щорічній відпустці, а згідно листа № 156/7/4756 від 16.08.2019 р. зобов`язаний  22.08.2019 р. спершу прибути до ІНФОРМАЦІЯ_1 ( місце знаходження м. Ужгород ) після чого вибути до Командування Сухопутних військ Збройних Сил України в м. Київ та в той же день бути присутнім на заняттях, які розпочалися в 11.00 год. 

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що ОСОБА_1 прибувши із відпустки та приступивши до виконання службових обов`язків 22.08.2019р. фізично не зміг виконати розпорядження тимчасово-виконуючого обов`язки начальника штабу – першого заступника командувача військ оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_4 » від 16.08.2019р. № 501/4482, оскільки для його виконання останній змушений виїжджати до Києва 21.08.2019р. Проте, в цей день позивач перебував у щорічній відпустці та в установленому законом порядку відповідним наказом не був відкликаний із відпустки у відповідності до вимог ч. 16 ст. 10-1 Закону України «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей». 

Тобто, відповідач не врахував необхідний час перебування військовослужбовця ОСОБА_1  в дорозі з огляду на віддаленість Міжгірського району Закарпатської області та м. Києва.

З акту службового розслідування від 18.09.2019р. видно що за порушення вимог ст. 11, 16, 37 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст. 4. Дисциплінарного статуту Збройних Сил України ОСОБА_1 розглянути на атестаційній комісії ІНФОРМАЦІЯ_1 та за результатами атестаційної комісії притягнути до дисциплінарної відповідальності.( а.с. 49-53)

Згідно із витягу з наказу військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_1 № 139 від 18.09.2019 р. «Про результати проведення службового розслідування» видно що службове розслідування завершене. За порушення вимог ст. 11, 16, 37 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст. 4. Дисциплінарного статуту Збройних Сил України ОСОБА_1 розглянути на атестаційній комісії ІНФОРМАЦІЯ_1 та за результатами атестаційної комісії притягнути до дисциплінарної відповідальності. (а.с. 59)

Наказом військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_1 від 08.10.2019р. №153 за порушення вимог ст. 11, 16, 37 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст. 4. Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, невиконання розпорядження військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_1 за фактом не вибуття у відрядження до командування Сухопутних військ Збройних Сил України, майора ОСОБА_1 притягнуто до дисциплінарної відповідальності у вигляді дисциплінарного стягнення – «попередження про неповну службову відповідність». (а.с. 9 )

Із змісту ст. 26 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України який затверджений Законом України  від 24.03.1999р. ( далі Статут ) видно що військовослужбовці залежно від характеру вчиненого правопорушення чи провини, несуть дисциплінарну, адміністративну, матеріальну, цивільно-правову та кримінальну відповідальність згідно із законом.

Відповідно до статей 28,29,30 Статуту видно, що Начальник має право віддавати підлеглому накази і зобов`язаний перевірити їх виконання. Військовослужбовець після отримання наказу відповідає: «Слухаюсь» і далі виконує його. Для того, щоб переконатися, чи правильно підлеглий зрозумів відданий наказ, командир (начальник) може зажадати від нього стисло передати зміст наказу. Підлеглий має право звернутися до командира (начальника) з проханням уточнити наказ. Військовослужбовець зобов`язаний неухильно виконати відданий йому наказ у зазначений термін. Про виконання або невиконання наказу військовослужбовець зобов`язаний доповісти командирові (начальникові), який віддав наказ, і своєму безпосередньому командирові (начальникові), а також вказати причини невиконання наказу або його несвоєчасного (неповного) виконання. Якщо військовослужбовець розуміє, що він неспроможний виконати наказ своєчасно та у повному обсязі, він про це зобов`язаний доповісти вищезазначеним особам негайно. 

ч.1 ст.45 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України передбачено, що у разі невиконання  (неналежного  виконання) військовослужбовцем своїх службових обов`язків, порушення військовослужбовцем військової дисципліни або громадського порядку командир повинен нагадати йому про обов`язки  служби, а за необхідності – накласти дисциплінарне стягнення.

В п. «г» ст. 68 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України видно, що на молодших та старших офіцерів  може бути накладене таке дисциплінарне стягнення як попередження про неповну службову відповідність.

Згідно ст.83 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України на військовослужбовця, який порушує військову дисципліну або громадський порядок, можуть бути накладені лише ті дисциплінарні стягнення, які визначені цим Статутом і відповідають військовому званню військовослужбовця та дисциплінарній владі командира, що вирішив накласти на винну особу дисциплінарне стягнення.

ст.84 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України  передбачено, що прийняттю рішення командиром про накладення на підлеглого дисциплінарного стягнення може передувати службове розслідування. Воно проводиться з метою уточнення причин і умов, що сприяли вчиненню правопорушення, та ступеня вини.

Із змісту ст.86 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України видно, що якщо вину військовослужбовця повністю доведено, командир приймає рішення про накладення дисциплінарного стягнення. Під час накладення дисциплінарного стягнення та обрання його виду враховується: характер та обставини вчинення правопорушення, його наслідки, попередня поведінка військовослужбовця, а також тривалість військової служби та рівень знань про порядок служби.

Дисциплінарне стягнення має бути накладене не пізніше ніж за 10 діб від дня, коли командирові (начальникові) стало відомо про правопорушення, а у разі провадження службового розслідування - протягом місяця від дня його закінчення, не враховуючи часу перебування військовослужбовця на лікуванні або у відпустці. Під час накладення дисциплінарного стягнення командир не має права принижувати гідність підлеглого.

Проте, в матеріалах справи відсутні жодні докази, які свідчать про те, що відповідач ознайомив ОСОБА_1 22.08.2019р. після виходу із відпустки з Розпорядженням тимчасово виконуючого обов`язки начальника штабу - першого заступника командувача військ оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_4 » від 16.08.2019р. за № 501/4482. Тобто,  про те що останній цього ж дня зобов`язаний вибути до Командування Сухопутних військ Збройних Сил України в м. Київ та в той же день бути присутнім на заняттях, які розпочалися в 11.00 год.

Крім того, в матеріалах справи відсутній наказ/розпорядження про необхідність вибуття у відрядження яке адресоване саме позивачу та доведений до нього під особистий підпис після повернення з відпустки.

ч.2 ст.77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про наявність підстав для задоволення позову, оскільки відповідач Закарпатський обласний військовий комісаріат як суб`єкт владних повноважень діяв не у спосіб що визначені законами та Конституцією України. Застосування дисциплінарного стягнення у вигляді «попередження про неповну службову відповідність» не відповідає характеру та обставинам вчиненого дисциплінарного проступку, оскільки відповідач порушив порядок накладення дисциплінарного стягнення та не довів правомірність оспорюваного наказу про притягнення  позивача до дисциплінарної відповідальності.

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують висновки колегії суддів.

Колегія суддів також враховує позицію ЄСПЛ (в аспекті оцінки аргументів апелянта), сформовану у справі «Серявін та інші проти України» (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (RuizTorijav. Spain) № 303-A, пункт 29).

Також згідно з п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

В ст.242 КАС України передбачено, що рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

ст. 316 КАС України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Із врахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції є законним, доводи апеляційної скарги зроблених судом першої інстанції висновків не спростовують і при ухваленні оскарженого судового рішення порушень норм матеріального та процесуального права ним допущено не було, тому, відсутні підстави для скасування чи зміни рішення суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст.229, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу ІНФОРМАЦІЯ_1 залишити без задоволення, а рішення Закарпатського окружного адміністративного суду  від 03 лютого 2020 року у справі № 260/1643/19 - без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених п.2 ч.5 ст.328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя                                                                                          Н.В. Бруновська

Суддя                                                                                           В.Я. Макарик

Суддя                                                                                          З.М. Матковська

Постанова складена в повному обсязі 25.05.2020р.