ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 травня 2020 року	Львів	Справа № 500/2736/19 пров. № А/857/2929/20	

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:
головуючого судді                                        Шавеля Р.М.,
суддів                                                            Улицького В.З. та Кузьмича С.М.,
з участю секретаря судового засідання -           Хомича О.Р.,

а також сторін (їх представників):
від позивача -                                         ОСОБА_1.;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Тернопільській обл. на рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 30.01.2020р. в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Тернопільській обл. про визнання протиправною та скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки), спонукання до вчинення певних дій (суддя суду І інстанції: Осташ А.В., час та місце ухвалення рішення суду І інстанції: 11 год. 49 хв. 30.01.2020р., м.Тернопіль; дата складання повного тексту рішення суду І інстанції: 30.01.2020р.),-

В С Т А Н О В И В:

29.11.2019р. позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просив визнати протиправною та скасувати винесену відповідачем Головним управлінням /ГУ/ ДФС у Тернопільській обл. вимогу про сплату боргу (недоїмки) № Ф-9348-54 від 07.11.2019р.; зобов`язати податковий орган привести у відповідність облікові картки платника єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування ОСОБА_1 ; покласти на відповідача понесені судові витрати щодо розгляду справи (а.с.4-5).

Розгляд цієї справи, що віднесена процесуальним законом до справ незначної складності, проведено судом першої інстанції за правилами спрощеного позовного провадження із повідомленням (викликом) сторін (а.с.1).

Рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 30.01.2020р. заявлений позов задоволено; визнано протиправною та скасовано винесену відповідачем ГУ ДПС у Тернопільській обл. вимогу про сплату боргу (недоїмки) № Ф-9348-54 від 07.11.2019р.; зобов`язано податковий орган виключити з облікових даних ОСОБА_1 , як особу, яка провадить незалежну професійну діяльність, по єдиному внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування в сумі 12485 грн. 81 коп., яка утворилася станом на 31.10.2019р.; стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань ГУ ДПС у Тернопільській обл. на користь позивача 768 грн. 40 коп. судового збору (квитанція № ПН2101905 від 29.11.2019р.) (а.с.47-54).

Не погодившись із винесеним судовим рішенням, його оскаржив відповідач ГУ ДПС у Тернопільській обл., який покликаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального права, що в своїй сукупності призвело до неправильного вирішення справи, просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення суду та прийняти нову постанову, якою в задоволенні заявленого позову відмовити (а.с.110-111).
Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що 26.08.2008p. проведено державну реєстрацію позивача як фізичної особи-підприємця /ФОП/; основний вид діяльності: код КВЕД 10.11 виробництво м`яса.
У зв`язку з отриманням свідоцтва про право на здійснення діяльності арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора) позивачем подано 12.04.2013р. до контролюючого органу заяву форми № 5-ОПП (для самозайнятих осіб); основний вид діяльності: КВЕД 70.22 консультування з питань комерційної діяльності та управління.
Звідси, за заявами позивача останній перебуває у податковому органі на обліку як ФОП та фізична особа, яка займається незалежною професійною діяльністю - арбітражний керуючий; за кожним видом діяльності останнім подається відповідна звітність.
Наведена ситуація є відмінною від обставин справи № 520/3939/19, по якій Великою Палатою Верховного Суду прийнято постанову від 04.12.2019р.
Відтак, апелянт правомірно на підставі поданих позивачем звітів і даних інформаційної системи сформував та надіслав позивачу спірну вимогу про сплату боргу (недоїмки) на суму 12485 грн. 81 коп., яка утворилася станом на 31.10.2019р.

Інший учасник справи не подав до суду апеляційної інстанції відзив на апеляційну скаргу в письмовій формі протягом строку, визначеного в ухвалі про відкриття апеляційного провадження, що не перешкоджає апеляційному розгляду справи.

           22.05.2020р. за допомогою засобів електронного зв`язку до апеляційного суду надійшла письмова заява ГУ ДПС у Тернопільській обл. про відкладення розгляду справи із покликанням на запровадження в Україні карантину (а.с.85).
За результатами розгляду вказаного клопотання колегія суддів ухвалила його відхилити, оскільки поверхневі та загальні покликання на умови карантину зі сторони суб`єкта владних повноважень (апелянта) не можуть вважатися достатньою підставою для відкладення розгляду справи. Також рекомендація Ради суддів України (лист № 9-рс-186/20 від 16.03.2020р.) не вказує на припинення судами розгляду справ, а лише встановлює особливий режим судів України, який включає в себе, зокрема, розгляд справ в режимі відеоконференції, по можливості здійснення розгляду справи без участі сторін, в порядку письмового провадження, рекомендацію учасникам судових засідань подавати до суду заяви про розгляд справи у їхній відсутності за наявними у справі матеріалами.
Водночас, відповідачем не було вжито заходів для участі в розгляді справи, зокрема, в режимі відеоконференції тощо.
Також відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність в судовому засіданні учасників справи (їх представників), а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні. За таких обставин апеляційний суд дійшов висновку про можливість розгляду справи за відсутності відповідача (його представників). Водночас, будь-яких нових доказів або обставин по справі останнім не наведено, клопотань про їх витребування/долучення тощо останнім не заявлено.
В протилежному випадку відкладення розгляду справи без пошуку реальних можливостей здійснювати правосуддя в умовах карантину може бути розцінено як самоусунення від виконання обов`язку по здійсненню розгляду справи.
Додатково колегія суддів враховує, що відповідно до ч.5 ст.44 КАС України учасники справи зобов`язані: 1) виявляти повагу до суду та до інших учасників судового процесу; 2) сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи; 3) з`являтися в судове засідання за викликом суду, якщо їх явка визнана судом обов`язковою; 4) подавати наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази; 5) надавати суду повні і достовірні пояснення з питань, які ставляться судом, а також учасниками справи в судовому засіданні; 6) виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки; 7) виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом.
Вжиття заходів для прискорення процедури розгляду справ є обов`язком не тільки суду, а й учасників справи.
Так, Європейський суд з прав людини в рішенні від 07.07.1989р. у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання. Він не буде відповідальним за відкладення, викликані станом його здоров`я, оскільки вони пов`язані з форс-мажорними обставинами.
          Окрім цього, Європейський суд з прав людини визнав явно необґрунтованим і тому неприйнятним звернення у справі «Varela Assalino contre le Portugal» (пункт 28, № 64336/01) щодо гарантій публічного судового розгляду. У цій справі заявник просив розглянути його справу в судовому засіданні, однак характер спору не вимагав проведення публічного розгляду. Фактичні обставини справи вже були встановлені, а скарги стосувалися питань права. Європейський суд вказав на те, що відмову у проведенні публічного розгляду не можна вважати необґрунтованою, оскільки під час провадження у справі не виникло ніяких питань, які не можна було вирішити шляхом дослідження письмових доказів.
У випадках, коли мають бути вирішені тільки питання права, то розгляд письмових заяв, на думку Європейського суду, є доцільнішим, ніж усні слухання; розгляд справи на основі письмових доказів є достатнім.

Заслухавши суддю-доповідача, заперечення позивача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги у їх сукупності, колегія суддів приходить до переконання, що подана скарга підлягає до задоволення, з наступних мотивів. 

Під час судового розгляду встановлено, що згідно даних інформаційної системи контролюючого органу та відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань проведено 26.08.2008p. державну реєстрацію позивача як ФОПа, основним видом діяльності якого визначено КВЕД 10.11 виробництво м`яса. На податковому обліку ФОП ОСОБА_1 перебуває з 28.08.2008р., взятий на облік як платник єдиного соціального внеску /ЄСВ/ за реєстраційним № 19188379 (а.с.15-16).
08.04.2013р. Міністерством юстиції України видано ОСОБА_1 свідоцтво № 738 про право на здійснення діяльності арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора) без обмеження строку дії (а.с.17).
12.04.2013р. позивачем подано до контролюючого органу заяву форми № 5-ОПП (для самозайнятих осіб), за основним видом діяльності КВЕД 70.22 консультування з питань комерційної діяльності та управління (а.с.18).
Відповідно до довідки Тернопільської ОДПІ Тернопільської обл. ДПС № 1319180700196 від 12.04.2013р. про взяття на облік платника податків форми № 4-ОПП, позивач ОСОБА_1 перебуває на обліку як ФОП та фізична особа, яка займається незалежною професійною діяльністю - арбітражний керуючий (зворот а.с.18).
08.02.2018р. ФОП ОСОБА_1 подано до контролюючого органу звіт (додаток 5) за 2017 рік за реєстраційним № 9298494260, де у таблиці № 1 «Нарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування фізичними особами-підприємцями» зазначено у графі «Усього» суму ЄСВ в розмірі 10386 грн. 89 коп. Аналогічний звіт за 2018 рік подано позивачем 06.02.2019р. за реєстраційним № 9309866173, в якому задекларовано суму ЄСВ в розмірі 9828 грн. 72 коп. (44676 грн. х 22 %) (а.с.23, 25).
02.05.2019р. позивачем, як особою, яка провадить незалежну діяльність, подано до контролюючого органу звіт (додаток 5) за 2018 рік (реєстраційний № 19073181), згідно якого нараховано ЄСВ в сумі 12089 грн. 66 коп. (54953 грн. х 22 %) (а.с.27).

Згідно інформаційної системи контролюючого органу АІС «Податковий блок» підсистеми «Облік платежів» та поданих звітів в інтегрованій картці платника податків по ЄСВ проведені наступні нарахування:
станом на 09.02.2018р. в сумі 10386 грн. 89 коп.: 8448,00 грн. - розмір мінімального страхового внеску в рік та 1938 грн. 89 коп. - сума ЄСВ від сум чистого доходу, перевищує розмір мінімальної заробітної плати в місяць, згідно звіту ФОПа за 2017 рік;
станом на 19.04.2018р. нараховано єдиний внесок за І квартал 2018 року в сумі 2457 грн. 18 коп., як ФОПу та в сумі 2457 грн. 18 коп., як особі, що займається незалежною професійною діяльністю;
станом на 02.05.2018р. нараховано єдиний внесок в сумі 8448 грн. за 2017 рік як особі, що займається незалежною професійною діяльністю;
станом на 19.07.2018р. нараховано єдиний внесок за II квартал 2018 року в сумі 2457 грн. 18 коп. як ФОПу та в сумі 2457 грн. 18 коп., як особі, що займається незалежною професійною діяльністю;
станом на 19.10.2018р. нараховано єдиний внесок за III квартал 2018 року в сумі 2457 грн. 18 коп. як ФОПу та в сумі 2457 грн. 18 коп. як особі, що займається незалежною професійною діяльністю;
станом на 21.01.2019р. нараховано єдиний внесок за IV квартал 2018 року в сумі 2457 грн. 18 коп. як ФОПу та в сумі 2457 грн. 18 коп., як особі, що займається незалежною професійною діяльністю;
станом на 19.04.2019р. нараховано єдиний внесок за І квартал 2019 року в сумі 2754 грн. 18 коп. як ФОПу;
станом на 19.07.2019р. нараховано єдиний внесок за II квартал 2019 року в сумі 2754 грн. 18 коп. як ФОПу;
станом на 21.10.2019р. нараховано єдиний внесок за III квартал 2019 року в сумі 2754 грн. 18 коп. як ФОПу.
На підставі наведеного та у зв`язку із неповною сплатою визначених сум ЄСВ, заборгованість позивача станом на 31.10.2019р. склала 12485 грн. 81 коп.
Відповідачем ГУ ДФС у Тернопільській обл. на підставі даних інформаційної системи органу доходів і зборів винесено вимогу про сплату боргу (недоїмки) № Ф-9348-54 від 07.11.2019р. в розмірі 12485 грн. 81 коп., з яких 12485 грн. 81 коп. недоїмки (а.с.8).

Звертаючись до суду із заявленими позовними вимогами, ОСОБА_1 обґрунтовував свої вимоги недоліками спірної вимоги (відсутність акту перевірки, невизначення періоду заборгованості); а також наголошував на тому, що він не перебуває на обліку в податковому органі як особа, що здійснює незалежну професійну діяльність, окремо від самозайнятої особи - платника ЄСВ, який є ФОПом або провадить незалежну професійну діяльність відповідно до довідки форми 4-ОПП (тобто, взятий на облік лише один раз).

Приймаючи рішення по справі та задовольняючи заявлений позов, суд першої інстанції виходив з того, що ФОП, яка здійснює діяльність, що за своїми ознаками належить до незалежної професійної діяльності, і така діяльність відповідає видам діяльності, вказаним в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, не набуває окремого статусу особи, яка провадить незалежну професійну діяльність.
Така особа має статус фізичної особи-підприємця з ознакою «провадження незалежної професійної діяльності».
Також ФОП та особа, яка провадить незалежну професійну діяльність, є різними платниками єдиного внеску. Законом України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» не передбачено порядку обліку та сплати єдиного внеску фізичними особами - підприємцями з ознакою «провадження незалежної професійної діяльності».
Системний аналіз норм наведеного Закону свідчить про відсутність повноважень у контролюючого органу за власною ініціативою без наявності звітності платника єдиного внеску (особи, яка провадить незалежну професійну діяльність/фізичної особи - підприємця), в якій містяться відомості про суми нарахованого доходу та єдиного внеску фізичних осіб - підприємців, осіб, які провадять незалежну професійну діяльність, вносити зміни (подавати інформацію до Пенсійного фонду України щодо змін) до облікової картки платника єдиного внеску шляхом встановлення ознаки незалежної професійної діяльності та відповідно нараховувати єдиний внесок у розмірі мінімального страхового внеску на місяць, визначеного цим Законом як граничний мінімальний внесок для осіб, які провадять незалежну професійну діяльність.
Наведений правовий висновок наведений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04.12.2019р. в справі № 520/3939/19 (Пз/9901/10/19).
Позивач здійснює одну й ту саму діяльність з кодом КВЕД 70.22, у нього не виник обов`язок подавати звітність як особи, яка провадить незалежну професійну діяльність. У протилежному випадку виникне ситуація подвійного обліку ідентичної господарської діяльності та подвійного оподаткування.
Також достатнім та ефективним способом захисту прав позивача буде визнання протиправною та скасування спірної вимоги про сплату боргу (недоїмки) та зобов`язання ГУ ДПС у Тернопільській обл. виключити з облікових даних ОСОБА_1 як особи, яка провадить незалежну професійну діяльність, по єдиному внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування в сумі 12485 грн. 81 коп., яка утворилась станом на 31.10.2019р.

Між тим, такі висновки суду першої інстанції не відповідають вимогам чинного законодавства, з огляду на таке.

У цій справі спірним є питання оплати позивачем єдиного внеску за двома підставами, а саме як ФОПом, яка перебуває на спрощеній системі оподаткування, та особою, яка здійснює незалежну професійну діяльність.
При цьому, діяльність за КВЕД по цим двом підставам не співпадає, а облік позивача здійснений відповідачем на підставі заяв самого позивача.
Отже, наведена ситуація є відмінною від обставин справи № 520/3939/19, по якій Великою Палатою Верховного Суду прийнято постанову від 04.12.2019р.

          В частині правильності перебування позивача на обліку як ФОПа та особи, яка здійснює незалежну професійну діяльність, колегія суддів виходить з наступного.

          Правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку, визначені Законом України № 2464-VI від 07.08.2010р. «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», Інструкцією про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затв. наказом Міністерства фінансів України № 449 від 20.04.2015р.
Так, частиною 2 ст.2 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» (в редакції, чинній на момент виникнення спірних відносин) визначено, що виключно цим Законом визначаються: принципи збору та ведення обліку єдиного внеску, платники єдиного внеску; порядок нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску; розмір єдиного внеску; орган, що здійснює збір та веде облік єдиного внеску, його повноваження та відповідальність; склад, порядок ведення та використання даних Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування; порядок здійснення державного нагляду за збором та веденням обліку єдиного внеску.
Згідно з п.п.4, 5 ст.4 вказаного Закону платниками єдиного внеску є: фізичні особи - підприємці, в тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування; особи, які провадять незалежну професійну діяльність, а саме наукову, літературну, артистичну, художню, освітню або викладацьку, а також медичну, юридичну практику, в тому числі адвокатську, нотаріальну діяльність, або особи, які провадять релігійну (місіонерську) діяльність, іншу подібну діяльність та отримують дохід від цієї діяльності.
Відповідно до ч.1 ст.5 вказаного Закону облік осіб, зазначених у пунктах 1, 4, 5 та 5-1 частини першої статті 4 цього Закону, ведеться в порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, за погодженням з Пенсійним фондом та фондами загальнообов`язкового державного соціального страхування, а щодо застрахованих осіб, які є учасниками накопичувальної системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування (далі - учасниками накопичувальної пенсійної системи), - з національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, та Пенсійним фондом. Взяття на облік осіб, зазначених у пунктах 1, 4, 5 та 5-1частини першої статті 4 цього Закону, здійснюється органом доходів і зборів шляхом внесення відповідних відомостей до реєстру страхувальників. Взяття на облік осіб, зазначених: в абзацах другому, третьому, п`ятому та сьомому пункту 1 частини першої статті 4 цього Закону, на яких поширюється дія Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців», - здійснюється на підставі відомостей з реєстраційної картки, наданих державним реєстратором згідно із Законом України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців», не пізніше наступного робочого дня з дня отримання зазначених відомостей; в абзацах четвертому, шостому та сьомому пункту 1 частини першої статті 4 цього Закону, на яких не поширюється дія Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців», - здійснюється не пізніше наступного робочого дня з дня отримання від них відповідної заяви; в абзаці восьмому пункту 1 частини першої статті 4 цього Закону- здійснюється на підставі подання копії свідоцтва про державну реєстрацію угоди про розподіл продукції не пізніше наступного робочого дня з дня отримання від них відповідної заяви.

Питання взяття на облік, внесення змін до облікових даних та зняття з обліку платників єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у територіальних органах ДФС, надання контролюючим органам відомостей про зміну класу професійного ризику виробництва Фондом соціального страхування за період до 01 січня 2016 року, надання Пенсійному фонду України та фондам загальнообов`язкового державного соціального страхування даних про взяття на облік/зняття з обліку платників єдиного внеску визначаються Порядком обліку платників єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затв. наказом Міністерства фінансів України № 1162 від 24.11.2014р.
Аналіз пунктів 1, 2 розділу ІІІ цього Порядку вказує на те, що цим Порядком не передбачено для контролюючого органу можливості самостійного взяття на облік як платників єдиного внеску осіб, які провадять незалежну професійну діяльність, шляхом встановлення ознаки незалежної професійної діяльності. 
Взяття такої особи на облік платників єдиного внеску можливе виключно за її заявою.

Матеріалами справи стверджується, що взяття на облік позивача як ФОПа та особи, яка здійснює незалежну професійну діяльність, проведено податковим органом виключно на підставі особистих заяв ОСОБА_1 .
При цьому, після отримання свідоцтва № 738 від 08.04.2013р., яким позивачу надано право на здійснення діяльності арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора), останній подав заяву за формою № 5-ОПП до контролюючого органу за основним видом діяльності КВЕД 70.22.

Закріплене п.4 розділу VI вказаного Порядку право контролюючого органу брати на облік як платника єдиного внеску особу, яка провадить незалежну професійну діяльність і не перебуває на такому обліку, може бути реалізоване виключно в разі подання цією особою відповідної заяви.
Водночас, контролюючий орган вправі лише за наявності звітності платника єдиного внеску (особи, яка провадить незалежну професійну діяльність/фізичної особи - підприємця), в якій містяться відомості про суми нарахованого доходу та єдиного внеску фізичних осіб - підприємців, осіб, які провадять незалежну професійну діяльність, вносити зміни (подавати інформацію до Пенсійного фонду України щодо змін) до облікової картки платника єдиного внеску та відповідно нараховувати єдиний внесок у розмірі мінімального страхового внеску на місяць, визначеного Законом України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» як граничний мінімальний внесок для осіб, які провадять незалежну професійну діяльність.

Отже, дії відповідача ГУ ДПС у Тернопільській обл. щодо взяття позивача на облік як особи, яка здійснює незалежну професійну діяльність, узгоджуються з нормами Порядку обліку платників єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затв. наказом Міністерства фінансів України № 1162 від 24.11.2014р., якими визначено процедуру взяття на облік платників єдиного внеску.

Стосовно обчислення відповідачем сум ЄСВ упродовж спірного періоду колегія суддів звертає увагу на таке.

Згідно з п.1 ч.2 ст.6 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» платник єдиного внеску зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок.
Обчислення єдиного внеску здійснюється на підставі бухгалтерських та інших документів, відповідно до яких провадиться нарахування (обчислення) або які підтверджують нарахування (обчислення) виплат (доходу), на які відповідно до цього Закону нараховується єдиний внесок.
Обчислення єдиного внеску органами доходів і зборів у випадках, передбачених цим Законом, здійснюється на підставі актів перевірки правильності нарахування та сплати єдиного внеску, звітності, що подається платниками до органів доходів і зборів, бухгалтерських та інших документів, що підтверджують суми виплат (доходу), на суми яких (якого) відповідно до цього Закону нараховується єдиний внесок (ч.ч.2, 3 ст.9 цього Закону).
Частиною 8 ст.9 вказаного Закону передбачено, що платники єдиного внеску, крім платників, зазначених у пунктах 4, 5 та 5-1 частини першої статті 4 цього Закону, зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 20 числа наступного місяця, крім гірничих підприємств, які зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 28 числа наступного місяця.
Періодом, за який платники єдиного внеску подають звітність до органу доходів і зборів (звітним періодом), є календарний місяць, крім платників, зазначених у пунктах 4 і 5 частини першої статті 4 цього Закону, для яких звітним періодом є календарний рік.
Відповідно до ч.11 ст.9 цього Закону в разі несвоєчасної або не в повному обсязі сплати єдиного внеску до платника застосовуються фінансові санкції, передбачені цим Законом, а посадові особи, винні в порушенні законодавства про збір та ведення обліку єдиного внеску, несуть дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність згідно із законом. 

На підставі поданої звітності у позивача виникла заборгованість по ЄСВ в розмірі 12485 грн. 81 коп., обрахована за період з 01.01.2018р по 31.10.2019р., що засвідчується даними інтегрованої картки платника ЄСВ (а.с.19-20).
Також у поданій звітності позивач вказує два відмінних види господарської діяльності за КВЕД: 70.22 (а.с.25) та 10.11 (а.с.27).

Відповідно до ст.2 розділу 3 Порядку формування та подання страхувальниками звіту щодо сум нарахованого єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затв. наказом Міністерства фінансів України № 435 від 14.04.2015р., ФО-підприємці, у тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування, формують та подають до органів доходів і зборів Звіт самі за себе один раз на рік до 10 лютого року, що настає за звітним періодом.
Звітним періодом є календарний рік.
Звіт про суми нарахованого доходу застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску подається за формою № Д5 згідно з додатком 5 до цього Порядку із зазначенням типу форми «початкова».

За обліковими категоріями (ФОП та особа, яка здійснює незалежну професійну діяльність) Звіти про суми нарахованого доходу застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску за 2017 та 2018 роки позивачем були подані до контролюючого органу у строки, визначені законом, на підставі таких відбулося нарахування та часткова сплата сум ЄСВ за вказані роки.
Доказів неправильності обчислення спірної суми боргу ЄСВ сторонами не представлено, не здобуто таких судом.

Згідно з п.3 розділу VІ Інструкції про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затв. наказом Міністерства фінансів України № 449 від 20.04.2015р., органи доходів і зборів надсилають (вручають) платникам вимогу про сплату боргу (недоїмки), якщо:
дані документальних перевірок свідчать про донарахування сум єдиного внеску органами доходів і зборів;
платник має на кінець календарного місяця недоїмку зі сплати єдиного внеску;
платник має на кінець календарного місяця борги зі сплати фінансових санкцій.
У випадку, передбаченому абзацом другим цього пункту, вимога про сплату боргу (недоїмки) приймається відповідним органом доходів і зборів протягом 10 робочих днів з дня, що настає за днем вручення платнику акта перевірки, а за наявності заперечень платника єдиного внеску до акта перевірки приймається з урахуванням висновку про результати розгляду заперечень до акта перевірки.
Орган доходів і зборів надсилає (вручає) вимогу про сплату боргу (недоїмки) платнику єдиного внеску протягом трьох робочих днів з дня її винесення.
За приписами п.4 розділу VI цієї Інструкції вимога про сплату боргу (недоїмки) формується на підставі актів документальних перевірок, звітів платника про нарахування єдиного внеску та облікових даних з інформаційної системи органу доходів і зборів за формою згідно з додатком 6 до цієї Інструкції (для платника - юридичної особи) або за формою згідно з додатком 7 до цієї Інструкції (для платника - фізичної особи).

Аналіз змісту вищенаведених норм свідчить про те, що вимога про сплату боргу (недоїмки) формується на підставі даних інформаційної системи фіскального органу платника у випадку, зокрема, якщо такий платник має на кінець календарного місяця недоїмку зі сплати єдиного внеску. Недоїмкою є сумою єдиного внеску, яка своєчасно не сплачена у строки, встановлені вказаним Законом.
Також приписами Інструкції про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затв. наказом Міністерства фінансів України № 449 від 20.04.2015р., не передбачено зазначення у вимозі періоду, за який нарахована недоїмка.

Отже, вказана сума по ЄСВ задекларована позивачем, який на момент подачі звітності був платником ЄСВ, та охоплює період, протягом якого позивач також сплачував ЄСВ. 

Таким чином, чинним законодавством надано право податковому органу нарахувати єдиний внесок з облікових даних з інформаційної системи органу доходів і зборів без складання акту перевірки, і у разі виявлення своєчасно не сплачених сум страхових внесків платниками єдиного внеску (які не виконали обов`язок щодо самостійного обчислення і сплати цих внесків в порядку і розмірах, визначених законом) - відповідач вправі був обчислювати суми єдиного внеску, не нараховані і не сплачені платником сум єдиного внеску, та зазначати це у вимозі про сплату боргу (недоїмки).
За таких умов правових підстав для скасування спірної вимоги про сплату боргу (недоїмки) колегія суддів не убачає.

В частині правомірності нарахування позивачу єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування як особі, яка провадить незалежну професійну діяльність, колегія враховує наступне.

Відповідно до пп.14.1.226 п.14.1 ст.14 Податкового кодексу /ПК/ України самозайнята особа - платник податку, який є фізичною особою - підприємцем або провадить незалежну професійну діяльність за умови, що така особа не є працівником в межах такої підприємницької чи незалежної професійної діяльності. Незалежна професійна діяльність - участь фізичної особи у науковій, літературній, артистичній, художній, освітній або викладацькій діяльності, діяльність лікарів, приватних нотаріусів, приватних виконавців, адвокатів, арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів), аудиторів, бухгалтерів, оцінщиків, інженерів чи архітекторів, особи, зайнятої релігійною (місіонерською) діяльністю, іншою подібною діяльністю за умови, що така особа не є працівником або фізичною особою - підприємцем та використовує найману працю не більш як чотирьох фізичних осіб.
Згідно з ст.4 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) арбітражні керуючі є суб`єктами незалежної професійної діяльності.
Арбітражний керуючий (розпорядник майна, керуючий санацією, ліквідатор) з моменту винесення ухвали (постанови) про призначення його арбітражним керуючим (розпорядником майна, керуючим санацією, ліквідатором) до моменту припинення здійснення ним повноважень прирівнюється до службової особи підприємства - боржника.
Одна і та ж особа може здійснювати повноваження арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора) на всіх стадіях провадження у справі про банкрутство відповідно до вимог цього Закону.
Право на здійснення діяльності арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора) надається особі, яка отримала відповідне свідоцтво у порядку, встановленому цим Законом, та внесена до Єдиного реєстру арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів) України.

Аналізуючи вищенаведені норми, колегія суддів зазначає, що діяльність арбітражного керуючого підпадає під визначення незалежної професійної діяльності, оподаткування доходів від отримання якої регулюється ст.178 ПК України, за умов, якщо така особа не є найманим працівником та не зареєстрована як фізична особа-підприємець в рамках одного виду діяльності.

Статтею 178 ПК України передбачено, що особи, які мають намір здійснювати незалежну професійну діяльність, зобов`язані стати на облік у контролюючих органах за місцем свого постійного проживання як самозайняті особи та отримати довідку про взяття на облік згідно із статтею 65 цього Кодексу. 
Доходи громадян, отримані протягом календарного року від провадження незалежної професійної діяльності, оподатковуються за ставкою, визначеною пунктом 167.1 статті 167 цього Кодексу. 
Оподатковуваним доходом вважається сукупний чистий дохід, тобто різниця між доходом і документально підтвердженими витратами, необхідними для провадження певного виду незалежної професійної діяльності. 
У разі неотримання довідки про взяття на облік особою, яка провадить незалежну професійну діяльність, об`єктом оподаткування є доходи, отримані від такої діяльності без урахування витрат.
Фізичні особи, які провадять незалежну професійну діяльність, подають податкову декларацію за результатами звітного року відповідно до цього розділу у строки, передбачені для платників податку на доходи фізичних осіб. 
Під час виплати суб`єктами господарювання - податковими агентами, фізичним особам, які провадять незалежну професійну діяльність, доходів, безпосередньо пов`язаних з такою діяльністю, податок на доходи у джерела виплати не утримується в разі надання такою фізичною особою копії довідки про взяття її на податковий облік як фізичної особи, яка провадить незалежну професійну діяльність. Це правило не застосовується в разі нарахування (виплати) доходу за виконання певної роботи та/або надання послуги згідно з цивільно-правовим договором, відносини за яким встановлено трудовими відносинами, а сторони договору можуть бути прирівняні до працівника чи роботодавця відповідно до пунктів 14.1.195 та 14.1.222 пункту 14.1 статті 14 цього Кодексу. 
Фізичні особи, які провадять незалежну професійну діяльність, зобов`язані вести облік доходів і витрат від такої діяльності. Форма такого обліку та порядок його ведення визначаються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику. Для реєстрації Книги обліку доходів і витрат фізичні особи, які провадять незалежну професійну діяльність, подають до контролюючого органу за місцем обліку примірник Книги у разі обрання способу ведення Книги у паперовому вигляді. 
Остаточний розрахунок податку на доходи фізичних осіб за звітний податковий рік здійснюється платником самостійно згідно з даними, зазначеними в податковій декларації.

Згідно із п.2 ч.1 ст.1 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок) - консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов`язкового державного соціального страхування в обов`язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування.
Пунктом 5 ч.1 цього Закону передбачено, що платниками єдиного внеску є особи, які провадять незалежну професійну діяльність, а саме наукову, літературну, артистичну, художню, освітню або викладацьку, а також медичну, юридичну практику, в тому числі адвокатську, нотаріальну діяльність, або особи, які провадять релігійну (місіонерську) діяльність, іншу подібну діяльність та отримують дохід від цієї діяльності.

Колегія суддів зазначає, що особа, яка провадить незалежну професійну діяльність, зокрема діяльність арбітражного керуючого, вважається самозайнятою особою і платником єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування лише при умові, що така особа не є найманим працівником в межах такої незалежної професійної діяльності, та що вона отримує дохід саме від такої незалежної професійної діяльності.
Також матеріалами справи не підтверджується співпадіння видів діяльності позивача як ФОПа та арбітражного керуючого, оскільки основний вид діяльності ФОПа є відмінним. 
Водночас, згідно поданої звітності позивач отримував доходи як ФОП, так і як арбітражний керуючий, за відмінними видами діяльності.

З матеріалів справи слідує, що позивач в спірний період своє право на заняття діяльністю арбітражного керуючого реалізовував самостійно як самозайнята особа, а отримані доходи декларував.

Таким чином, оскільки позивач перебуває на обліку платників єдиного внеску як особа, яка здійснює незалежну професійну діяльність, та відповідно подає звітність як такий платник, суд першої інстанції дійшов неправильного висновку про те, що відповідач безпідставно нарахував на цій підставі єдиний внесок.

          Щодо обраного позивачем способу захисту своїх прав та інтересів колегія суддів зазначає наступне.

          За приписами ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Відповідно до ч.1 ст.5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом: 1) визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень; 2) визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; 3) визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій; 4) визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії; 5) встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб`єкта владних повноважень.
Справа в адміністративному суді може бути порушена за наявності між сторонами публічно-правового спору, оскільки у розумінні ст.4 КАС України справа адміністративної юрисдикції - це переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір. Такий спір характеризується, зокрема, тим, що у ньому хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і такий спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій.
Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист (ст.5 КАС України). 

З наведених норм права випливає, що позивач на власний розсуд визначає, чи порушені його права рішеннями, дією або бездіяльністю суб`єкта владних повноважень. Проте ці рішення, дія або бездіяльність повинні бути такими, які породжують, змінюють або припиняють права та обов`язки у сфері публічно-правових відносин. 

Згідно з приписами ст.71 ПК України інформаційно-аналітичне забезпечення діяльності контролюючих органів - комплекс заходів, що координується центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, щодо збору, опрацювання та використання інформації, необхідної для виконання покладених на контролюючі органи функцій.
Статтею 72 цього Кодексу визначено, що для інформаційно-аналітичного забезпечення діяльності контролюючого органу використовується інформація, що надійшла: від платників податків та податкових агентів, зокрема інформація: що міститься в податкових деклараціях, розрахунках, звітах про використання доходів (прибутків) неприбуткової організації, визначеної пунктом 133.4 статті 133 цього Кодексу, інших звітних документах; що міститься у наданих великими платниками податків в електронній формі копіях документів з обліку доходів, витрат та інших показників, пов`язаних із визначенням об`єктів оподаткування (податкових зобов`язань), первинних документах, які ведуться в електронній формі, регістрах бухгалтерського обліку, фінансовій звітності, інших документах, пов`язаних з обчисленням та сплатою податків і зборів; про фінансово-господарські операції платників податків; про застосування реєстраторів розрахункових операцій; від органів виконавчої влади, органів місцевого самоврядування та Національного банку України, від банків, інших фінансових установ - інформація про наявність та рух коштів на рахунках платника податків; від органів влади інших держав, міжнародних організацій або нерезидентів; за наслідками податкового контролю; для інформаційно-аналітичного забезпечення діяльності також використовується інша інформація, оприлюднена як така, що підлягає оприлюдненню відповідно до законодавства та/або добровільно чи за запитом надана контролюючому органу в установленому законом порядку.
Згідно ст.74 ПК України податкова інформація, зібрана відповідно до цього Кодексу, зберігається в базах даних інформаційних, телекомунікаційних та інформаційно-телекомунікаційних систем центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову та митну політику. Внесення інформації до баз даних інформаційних систем та її опрацювання здійснюються контролюючими органами.

Порядок ведення органами Державної фіскальної служби України оперативного обліку податків і зборів, митних та інших платежів до бюджетів, єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затв. наказом Міністерства фінансів України № 422 від 07.04.2016р., є нормативно-правовим актом, який визначає організацію діяльності з ведення органами Державної фіскальної служби України оперативного обліку податків і зборів, митних та інших платежів до бюджетів, єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок).
Відповідно до вказаного Порядку:
п.2 розділу І - інтегрована картка платника (далі - ІКП) - форма оперативного обліку податків, зборів, митних платежів до бюджетів та єдиного внеску, що ведеться за кожним видом платежу та включає перелік показників підсистем інформаційної системи органів ДФС, які характеризують стан розрахунків платника з бюджетами та цільовими фондами;
          п.1 розділу ІІ - з метою обліку нарахованих і сплачених сум податків, зборів, митних та інших платежів до бюджетів, єдиного внеску органами ДФС відкриваються ІКП за кожним платником та кожним видом платежу, які повинні сплачуватися такими платниками.
ІКП містить інформацію про облікові операції та облікові показники, які характеризують стан розрахунків платника податків з бюджетами та цільовими фондами за відповідним видом платежу.

З наведеного слідує, що метою відкриття та ведення органами ДФС особових рахунків за кожним платником та кожним видом платежу, які повинні сплачуватися платниками, є облік нарахованих і сплачених сум платежів до бюджету. 
Аналіз наведених положень вказує на те, що облік нарахованих і сплачених сум податків, зборів, митних та інших платежів до бюджетів, єдиного внеску органами ДФС в ІКП за своєю юридичною природою не є тими діями суб`єкта владних повноважень, які породжують для платників податків будь-які правові наслідки. 
Отже, саме по собі відображення в інтегрованій картці платника відповідних даних не породжує для платника податків настання будь-яких юридичних наслідків та не впливає на його права і обов`язки.
Таким чином, дії відповідача по обліку нарахованих і сплачених сум податків, зборів, митних та інших платежів до бюджетів, єдиного внеску в інтегрованій картці платника неможливо вважати його рішенням, дією чи бездіяльністю, які породжують, змінюють або припиняють права та обов`язки позивача у сфері публічно-правових відносин.

Водночас, колегія суддів визнає, що Законом України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» запроваджені способи оскарження рішень контролюючих органів - адміністративний та судовий, які повною мірою дають можливість платнику внеску захистити порушене права.
Звідси, в разі прийняття відповідачем відповідного рішення (зокрема, вимоги про сплату боргу) позивач вправі її оскаржити в установленому порядку.

За таких умов колегія суддів вважає заявлені позовні вимоги щодо зобов`язання податкового органу привести у відповідність облікові картки платника єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування є безпідставними та необґрунтованими, а тому такі не підлягають до задоволення, з вищевикладених мотивів.

Оцінюючи в сукупності наведене, колегія суддів приходить до переконливого та послідовного висновку про те, що винесена відповідачем вимога про сплату боргу (недоїмки) відповідає критерію «пропорційності», адже у такий спосіб дотримано справедливої рівноваги між інтересами держави та інтересами особи - позивача, оскільки мета сплати єдиного внеску - страхування особи, в даних правовідносинах досягається сплатою позивачем єдиного внеску, а тому відповідачем підставно винесена вимога про сплату боргу (недоїмки) № Ф-9348-54 від 07.11.2019р.

За таких умов колегія суддів вважає заявлені позовні вимоги безпідставними та необґрунтованими, а тому такі не підлягають до задоволення, з вищевикладених мотивів.
Згідно ст.139 КАС України понесені апелянтом ГУ ДПС у Тернопільській обл. судові витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги відшкодуванню не підлягають.

З огляду на вищевикладене, доводи апеляційної скарги є суттєвими і складають підстави для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права (незастосування закону, який підлягав застосуванню), що призвело до неправильного вирішення справи, через що рішення суду підлягає скасуванню з прийняттям нової постанови про відмову в задоволенні заявленого позову, з вищевикладених мотивів.

Керуючись ст.139, ч.3 ст.243, ст.310, п.2 ч.1 ст.315, п.п.1, 4 ч.1 ст.317, ч.1 ст.321, ст.ст.322, 325, 329 КАС України, апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Тернопільській обл. задовольнити.
Рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 30.01.2020р. в адміністративній справі № 500/2736/19 скасувати та прийняти нову постанову, якою в задоволенні позову ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Тернопільській обл. про визнання протиправною та скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки), спонукання до вчинення певних дій, - відмовити.

Понесені апелянтом Головним управлінням ДПС у Тернопільській обл. судові витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги відшкодуванню не підлягають.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, але може бути оскаржена у касаційному порядку лише у випадках, передбачених п.2 ч.5 ст.328 КАС України, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня проголошення судового рішення; у випадку оголошення судом апеляційної інстанції лише вступної та резолютивної частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя	 	Р. М. Шавель 	
судді	 	В. З. Улицький 	
 	 	С. М. Кузьмич  	
Дата складення повного тексту судового рішення: 27.05.2020р.