ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
16 червня 2020 року
м. Харків
справа № 2-951/2007
провадження № 22-ц/818/1811/20
Харківський апеляційний суд у складі:
Головуючого: Хорошевського О.М.
суддів: Бурлака І.В., Яцина В.Б.
за участю секретаря: Пузікової Ю.С.
учасники справи:
скаржник/боржник – ОСОБА_1 
стягувач – ОСОБА_2 
заінтересована особа – Державний виконавець Міськрайонного відділу державної виконавчої служби по Харківському району та м. Люботину Головного територіального управління юстиції у Харківській області Харченка Д.О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Харківського районного суду Харківської області від 23 грудня 2019 року постановлену суддею Пілюгіною О.М.
у справі за скаргою ОСОБА_1 на незаконні дії Державного виконавеця Міськрайонного відділу державної виконавчої служби по Харківському району та м. Люботину Головного територіального управління юстиції у Харківській області Харченка Д.О. при обчисленні розміру заборгованості по аліментам та складання розрахунку заборгованості зі сплати аліментів,
в с т а н о в и в:
У жовтні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою на дії державного виконавця Харченка Д.О. щодо обчислення розміру заборгованості по аліментам та складання розрахунку заборгованості зі сплати аліментів.
Скарга вмотивована тим, що на виконанні у Міськрайонному відділі Державної виконавчої служби по Харківському районі та місту Люботину Головного територіального управління Юстиції у Харківській області перебуває виконавче провадження № 4941649 за дублікатом виконавчого листа № 2-951/07, що виданий 29 березня 2019 року Харківським районним судом Харківської області про стягнення з нього на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання двох дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі 1/3 частини від усіх видів заробітку але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 07 листопада 2006 року і до повноліття дітей. 09 серпня 2019 року державним виконавцем виконаний розрахунок заборгованості по сплаті аліментів за період з 07 листопада 2006 року по 09 серпня 2019 року за яким сума заборгованості складає 14991,94 гривні, що сукупно перевищує суму відповідних платежів за три місяці. На підставі вказаного розрахунку відомості про ОСОБА_1 , як боржника внесені до Єдиного реєстру боржників та до погашення заборгованості по аліментам винесені: постанову про встановлення тимчасового обмеження у праві користування вогнепальною, мисливською, пневматичною та охолощеною зброєю, пристроями вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії; постанову про тимчасове обмеження у праві полювання; постанову про тимчасове обмеження виїзду за межі України. 24 вересня 2009 року також проведений розрахунок заборгованості за яким сума становить 16805,36 грн. Постановою від 16 вересня 2019 року на заявника накладено штраф на користь стягувача у розмірі 7495,97 грн. Вказані постанови державним виконавцем боржнику не надсилались і про їх ухвалення він дізнався коли йому не дозволити виїхати за межі України і 24 вересня 2019 року особисто отримав постави у державного виконавця, дії якого вважає неправомірними. Так, відповідно до рішення суду та виконавчого листа розмір аліментів, що підлягають стягненню складає 1/3 частину від усіх видів заробітку але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, тоді як з 01 липня 2017 року і до дати складання розрахунків 09.08.2019 року та 24.09.2019 року розрахунок проводився відповідно до абз. 2 ч. 2 ст. 182 сімейного Кодексу України, в новій редакції від 17.05.2017 року, якою збільшено до 50 % мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину відповідного віку. 23 жовтня 2019 року складений розрахунок заборгованості за яким заборгованість з 21.05.2019 року по 23 жовтня 2019 року склала 8656,99 гривень. За період з 21.05.2019 року по 01.06.2019 року державним виконавцем нарахована заборгованість у місячному розмірі 1013,50 грн. Таким чином держаний виконавець безпідставно збільшив розмір аліментів, що підлягають стягненню, при цьому ним не було прийнято до уваги, що починаючи з 2007 року заявник у добровільному порядку виконує рішення суду і перераховує на користь стягувача аліменти на утримання двох дітей у розмірі від 30 % до 50 % від свого доходу, що перевищує встановлений судом розмір 1/3 частина, а після досягнення сином повноліття у 2011 році він продовжив сплачувати аліменти у тому ж розмірі. 
Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 23 грудня 2019 року у задоволенні скарги відмовлено.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та постановити нове рішення, яким задовольнити його скаргу у повному обсязі.
Посилається на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права; зазначає, що суд не врахував, що 09.08.2019 державним виконавцем, по вказаному виконавчому провадженню, був здійснений розрахунок заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір заборгованості за період з 07.11.2006 по 09.08.2019, згідно складеного розрахунку, становить 14991,94 гривні, що сукупно перевищує суму відповідних платежів за три місяці. Міськрайонним відділом ДВС по Харківському району та місту Люботину, фактично визнано правомірність складання, законність та ґрунтованість розрахунку заборгованості зі сплати аліментів станом на травень 2019, який був здійснений Міжрайонним відділом державної виконавчої служби по Холодногірському та Новобаварському районах м. Харкова, на підставі рішення Харківського районного суду, яке набрало законної сили 01 травня 2007 року і яке вказане у дублікаті виконавчого листа від 29 березня 2019 року.
У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_2 вважає доводи апеляційної скарги незаконними та необґрунтованими, зазначає, що апелянт сплачує аліменти по 100 грн., реальний дохід приховує, довідку про доходи не подає, та звертає увагу, що вона постійно звертається до відділу виконавчої служби з клопотаннями про реагування на дії боржника.
Державний виконавець Харченко А.М. у відзиві зазначає, що розрахунок заборгованості було здійснено у відповідності до вимог Закону України «Про виконавче провадження» та Сімейному кодексу України.
Перевіряючи законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції, відповідно до вимог ч. 1 ст. 367 ЦПК України - в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.
Відмовляючи у задоволенні скарги   ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив з того, що державний виконавець, який після набрання чинності Законом України від 17 травня 2017 року «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку примусового стягнення заборгованості зі сплати аліментів» при вирахуванні розміру аліментів та складенні розрахунків заборгованості керувався його нормами, які визначили що мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, діяв відповідно до закону та в межах повноважень, оскільки в такому випадку розмір аліментів, що визначений рішенням суду як 1/3 частина від усіх видів заробітку не змінився.
При цьому судом не взято до уваги, що визначення заборгованості по аліментах підлягає в іншому порядку.
Як встановлено судом і підтверджується матеріалами справи рішенням Харківського районного суду міста Харківської області від 18 квітня 2007 року стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , і ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі 1/3 частини від усіх видів заробітку, але не менше 30% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину, починаючи з 07.11.2006 року і до повноліття дітей.
Ухвалою Харківського районного суду міста Харківської області від 14 березня 2019 року видано дублікат виконавчого листа.
Згідно розрахунку заборгованості по аліментам від 09.08.2019 за період з 07.11.2006 по 09.08.2019 заборгованість становить 14991,94 грн.
Відповідно до розрахунку заборгованості по аліментам зробленого державним виконавцем від 24.09.2019 року заборгованість по сплаті аліментів становить 16805,36 грн.
23.10.2019 на заяву стягувача державним виконавцем здійснено перерахунок заборгованості, відповідно до якого заборгованість за період з 21.05.2019 по 23.10.2019 року складає -8656,99 грн.
Відповідно до положень ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи. Виходячи з наведеного, судовий контроль за виконанням судових рішень при розгляді скарг на дії державного виконавця полягає у перевірці законності дій або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, а будь-які спори сторін виконавчого провадження стосовно розміру нарахованої заборгованості по аліментам мають бути розглянуті судом в порядку позовного провадження за зверненням таких осіб.
Встановлено, що стягувач звернувся до суду зі скаргою в порядку оскарження рішень, дій або бездіяльності державного виконавця.
Зі змісту скарги та заявлених вимог вбачається, що боржник не погоджується з розрахунками заборгованості за аліментами, проведеними державним виконавцем і вважає, що розмір заборгованості, визначений у розрахунку не відповідає здійсненим ним платежам, не взято до уваги прожитковий мінімум на дитину відповідного віку та безпосередні приписи рішення суду від 18 квітня 2007 року.
Частиною першою та третьою статті 71 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що порядок стягнення аліментів визначається законом. Визначення суми заборгованості із сплати аліментів, присуджених як частки від заробітку (доходу), визначається виконавцем у порядку, встановленому СК України.
У відповідності до частини восьмої статті 71 Закону України «Про виконавче провадження»спори щодо розміру заборгованості із сплати аліментів вирішуються судом за заявою заінтересованої особи у порядку, встановленому законом.
Стаття 195 СК України встановлює порядок визначення заборгованості за аліментами, присудженими у частці від заробітку (доходу).
Згідно із частиною третьою цієї статті розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, приватним виконавцем, а в разі виникнення спору - судом.
Системний аналіз вказаних норм права дає підстави дійти висновку про те, що законодавець визначив обов`язок державного виконавця обчислювати розмір заборгованості за аліментами і водночас імперативно закріпив, що у разі незгоди заінтересованої особи з визначеним (обчисленим) державним виконавцем розміром заборгованості за аліментами, спір вирішується судом за заявою заінтересованої особи у порядку, встановленому законом.
Право та порядок на звернення до суду за захистом визначається процесуальним законом.
Цивільний процесуальний кодекс України визначає юрисдикцію та повноваження загальних судів щодо цивільних спорів та інших визначених цим Кодексом справ, встановлює порядок здійснення цивільного судочинства (стаття 1 ЦПК України).
Частиною першою статті 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (частина перша статті 5 ЦПК України).
Згідно із частиною першою статті 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.
Враховуючи вищезазначені вимоги закону та ту обставину, що між учасниками виконавчого провадження виник спір щодо розміру заборгованості за аліментами, такий спір відповідно до закону підлягає вирішенню судом у порядку позовного провадження.
Не звернувши увагу на зазначене вище, суд першої інстанції розглянув справу та дійшов висновку про відсутність підстав для скасування оскаржуваного розрахунку, не взявши до уваги приписів ст. 195 СК України, що повноважень суду у такій категорії справ.
Оскільки ОСОБА_1 не дотримано передбаченого законом порядку звернення до суду, у задоволенні скарги необхідно відмовити.
Керуючись ст.ст. 367, 368, 374 ч.1 п.1, 376, 381-384 ЦПК України, -
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу   ОСОБА_1   задовольнити частково.
Ухвалу Харківського районного суду Харківської області від 23 грудня 2019 року скасувати.
У задоволенні скарги   ОСОБА_1  на дії державного виконавця Міськрайонного відділу державної виконавчої служби по Харківському району та місту Люботину Головного територіального управління юстиції у Харківській області Харченка Дениса Олександровича - відмовити з інших підстав.
Роз`яснити ОСОБА_1 право на звернення до суду першої інстанції в порядку позовного провадження з позовною заявою про визначення розміру заборгованості за аліментами.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Головуючий                                                    О.М. Хорошевський
Судді:                                                          І.В. Бурлака
                                                                  В.Б. Яцина
Повне судове рішення складено 19 червня 2020 року.