Ухвала

1 квітня 2020 року
м. Київ
справа № 263/10568/18
провадження № 51-278 ск 19
Верховний Суд колегією суддів Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого           ОСОБА_1 ,
суддів:                       ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши матеріали провадження за касаційною скаргоюзасудженого ОСОБА_4 на вирок Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 3 жовтня 2018 року та ухвалу Донецького апеляційного суду від 27 грудня 2018 року щодо нього,  
встановив:
Засуджений, порушивши питання про поновлення строку касаційного оскарження, звернувся до суду касаційної інстанції з питанням перевірки вказаних судових рішень у касаційному порядку.
Суд, перевіривши доводи, викладені в клопотанні, дійшов висновку про те, що клопотання засудженого ОСОБА_4 про поновлення строку на касаційне оскарження задоволенню не підлягає з таких підстав.
Статтею 129 Конституції України передбачено, що насамперед забезпечується право на апеляційне оскарження судового рішення, а право на касаційне оскарження – у визначених законом випадках та порядку.
Відповідно до правил ч. 2 ст. 426 КПК касаційна скарга на судові рішення може бути подана протягом трьох місяців з дня проголошення рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим, який тримається під вартою, – в той самий строк з дня вручення йому копії цього рішення.
За інформацією, наданою Жовтневим районним судом м. Маріуполя Донецької області вбачається, що копію ухвали апеляційного суду засуджений отримав 9 січня 2019 року. Однак, до суду касаційної інстанції з клопотанням про поновлення йому строку на касаційне оскарження судових рішень звернувся          23 березня 2020 року (згідно з відміткою на конверті), тобто майже через рік після закінчення встановленого ст. 426 КПК строку касаційного оскарження судових рішень.
Відповідно до приписів ч. 2 ст. 113 КПК процесуальні дії під час кримінального провадження мають бути виконані без невиправданої затримки і в будь-якому разі не пізніше граничного строку, визначеного відповідним положенням цього Кодексу. Вимога про необхідність виконання процесуальних дій у встановлений КПК строк також міститься у ст. 116 вказаного Кодексу.
Частиною 1 ст. 117 КПК передбачено, що строк виконання процесуальних дій поновлюється лише в тому випадку, якщо судом буде визначено поважність причини пропуску цього строку. Поняття поважних причин пропуску строків є оціночним, а його вирішення покладається на розсуд суду. 
З огляду на системний аналіз норм процесуального закону під поважними причинами слід розуміти лише ті обставини, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, пов`язані дійсно з істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливлювали чи ускладнили можливість своєчасного звернення до суду у визначений законом строк.
Правило дотримання тримісячного строку для подання касаційної скарги має на меті гарантувати правову визначеність і забезпечити, щоб кримінальні провадження розглядалися впродовж розумного часу, не змушуючи зацікавлених осіб перебувати у стані невизначеності. При цьому це правило надає сторонам кримінального провадження достатній строк для роздумів, у межах якого вони зобов`язані (мають право) вчинити процесуальну дію. 
Аргументів на підтвердження поважності причин, через які засуджений не мав об`єктивної можливості подати касаційну скаргу протягом трьох місяців з дня вручення йому рішення суду апеляційної інстанції, у клопотанні не наведено. 
За таких обставин суд касаційної інстанції не вбачає підстав для поновлення засудженому строку на касаційне оскарження судових рішень щодо нього.
Враховуючи викладене та керуючись  ст. 429 КПК, Верховний Суд
 
постановив:
У задоволенні клопотаннязасудженого ОСОБА_4 про поновлення строку на касаційне оскарження вироку Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 3 жовтня 2018 року та ухвали Донецького апеляційного суду від 27 грудня 2018 року щодо нього щодо нього відмовити.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1                                ОСОБА_2                                   ОСОБА_3