СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
проспект Незалежності, 13, місто Харків, 61058

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" березня 2020 р.                                                                        Справа № 917/1622/18  

Колегія суддів у складі: 
головуючий суддя Пуль О.А., суддя Білоусова Я.О. , суддя  Тарасова І.В.; 
за участі секретаря судового засідання Крупи О.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Східного апеляційного господарського суду у режимі відеоконференції апеляційну скаргу (вх.№244 П/2) Товариства з обмеженою відповідальність "АІС Столиця Трейд" на рішення господарського суду Полтавської області від 27.11.2019, ухвалене суддею Солодюк О.В. у приміщенні господарського суду Полтавської області, у справі №917/1622/18
за позовом Товариства з обмеженою відповідальність "АІС Столиця Трейд",м.Київ,
до Кременчуцької міської ради Полтавської області, м.Кременчук Полтавської області,
про часткове скасування рішення,-
ВСТАНОВИЛА:
Позивач звернувся до господарського суду Полтавської області з позовною заявою про часткове скасування рішення Кременчуцької міської ради Полтавської області, а саме: скасування  пункту 5 рішення Кременчуцької міської ради Полтавської області "Про внесення змін до рішень органів місцевого самоврядування" від 30.05.2018 у частині розміру орендної плати за фактичне використання земельної ділянки, площею 11251 кв.м, яка розташована за адресою: м.Кременчук, просп.Лесі Українки (50-річчя Жовтня),1-А. 
В обґрунтування позовних вимог зазначає, що підставою оскарження рішення позивачем є необґрунтованість розміру нарахованої орендної плати за фактичне використання земельної ділянки, оскільки зазначений у рішенні розмір орендної плати, яка має бути сплачена позивачем, перевищує розмір 5% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки.
Рішенням господарського суду Полтавської області від 27.11.2019 у справі №917/1622/18 у задоволенні позовних вимог відмовлено. 
Господарський суд мотивував свої висновки тим, що відповідно до договору купівлі-продажу, укладеного 06.07.2016, позивач набув у власність будівлі автосалону, станції технічного обслуговування та ремонту автомобілів на 4 поста, що розташовані за адресою: просп.Лесі Українки, 1-А, м.Кременчук Полтавської обл. Нерухоме майно розташоване на земельній ділянці, площею 11251 кв.м (кадастровий №5310436100:02:001:0096), проте позивач користується земельною ділянкою під нерухомим майном без правовстановлюючих документів, не здійснюючи орендну плату за таке користування. Факт набуття права власності на об`єкти нерухомості свідчить про фактичне користування позивачем вказаною земельною ділянкою, ураховуючи, що вищезазначені об`єкти нерухомості на ній розміщені, обов`язок набувача нерухомого майна нараховувати та сплачувати орендну плату за фактичне користування земельною ділянкою з дати набуття права власності на нерухоме майно, що на ній розташоване, прямо випливає зі змісту положень статей 120, 206 Земельного кодексу України, 377 Цивільного кодексу України, Закону України "Про оренду землі". Аналіз зазначених норм права дає підстави вважати, що з моменту набуття права власності на жилий будинок (будівлю або споруду) у набувача виникає право (власності чи користування) на земельну ділянку, на якій знаходиться цей об`єкт, а з ним і обов`язок сплачувати земельний податок чи орендну плату. Відповідно до пункту 2.10 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 17.05.2011 №6 "Про деякі питання практики розгляду справ у спорах, що виникають із земельних відносин", правочин, за яким переходить право власності на житлові будинки, споруди, будівлі, тягне за собою перехід права на земельну ділянку, на якій знаходиться відповідне нерухоме майно. При цьому новий користувач земельної ділянки не звільняється від необхідності оформлення права на земельну ділянку відповідно до законодавства. Не укладення самого договору оренди землі не може слугувати доводом для звільнення користувачів земельних ділянок, на яких поширюється дія положень ст.12 Земельного кодексу України, від плати за фактичне користування цими ділянками. Судом встановлено, що Кременчуцька міська рада як власник землі, якому належить право розпоряджатися своїми землями, має право на одержання плати за користування нею, та не позбавлена права додатково визначати законодавчо передбачений обов`язок позивача у вигляді рішень "Про надання, вилучення та оформлення земельних ділянок в оренду у м.Кременчуці" від 16.11.2017 та від 30.05.2018 "Про внесення змін до рішень органів місцевого самоврядування у м.Кременчуці", а тому відповідач не порушив прав та інтересів позивача. Кременчуцька міська рада Полтавської області у пункті 5 рішення від 30.05.2018 діяла у межах ст.19 Конституції України та наведених вище норм чинного законодавства, зобов`язала позивача у місячний термін після державної реєстрації права оренди земельної ділянки нарахувати та сплатити орендну плату за фактичне використання земельної ділянки, площею 11251 кв.м, у розмірі 5% від грошової оцінки землі за період з 06.07.2016 до дня прийняття цього рішення у розмірі 682687,14 грн, що не суперечить пункту 5 рішення відповідача від 16.11.2017; нарахувати та сплатити орендну плату за фактичне використання земельної ділянки, площею 11251 кв.м, у розмірі 5% за період з дня прийняття цього рішення до дня державної реєстрації права оренди земельної ділянки", що також не суперечить пункту 5 рішення відповідача від 16.11.2017, який не оспорюється позивачем. Суд не узяв до уваги заперечення відповідача стосовно розміру нарахованої суми орендної плати у пункті 5 рішення Кременчуцької міської ради Полтавської області з посиланням на сплату позивачем земельного податку, оскільки позивач не є платником земельного податку (не є власником земельної ділянки, загальною площею 11251 кв.м (кадастровий №5310436100:02:001:0096), м.Кременчук, вул.Лесі Українки, 1-А чи постійним користувачем), і єдиною платою за користування земельною ділянкою є орендна плата, розмір якої встановлюється сторонами у договорі оренди. Сплачені позивачем суми земельного податку за земельну ділянку буде враховано відповідачем у разі укладення договору оренди землі, оформленого та зареєстрованого відповідно до законодавства (відповідно до норм пункту 288.1. ст.288 Податкового кодексу України). При розрахунку суми, яка підлягає сплаті позивачем за фактичне використання земельної ділянки, площею 11251 кв.м, Кременчуцькою міською радою ураховано витяг з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки від 13.06.2018 за №1359/0/212-18 відповідно до якого нормативна грошова оцінка земельної ділянки, площею 11251 кв.м, на 2018 рік складає 12171669,33 грн, коефіцієнт індексації нормативної грошової оцінки, ставку орендної річної плати за земельні ділянки відповідно до рішення відповідача "Про внесення змін до рішення міської ради від 23.09.2008 "Про орендну плату за землю у м.Кременчуці" - 5% від грошової оцінки землі щорічно за земельні ділянки, передані для експлуатації та обслуговування автозаправних станцій, мийок автомашин, що не суперечить Податковому кодексу України. Господарський суд визнав правомірним та обґрунтованим нарахування позивачу відповідачем орендної плати за фактичне використання земельної ділянки, площею 11251 кв.м, за період з 06.07.2016 - дня набуття права власності на об`єкт нерухомого майна до дня прийняття рішення Кременчуцької міської ради від 30.05.2018 "Про внесення змін до рішень органів місцевого самоврядування у м.Кременчуці", а також нарахування орендної плати за фактичне використання земельної ділянки, площею 11251 кв.м, у розмірі 5% від грошової оцінки землі за період з дня прийняття цього рішення до дня державної реєстрації права оренди земельної ділянки.
Позивач звернувся до Східного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення господарського суду Полтавської області від 27.11.2019 у справі №917/1622/18 та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позов у повному обсязі.
В обґрунтування доводів апеляційної скарги заявник зазначає, що суд першої інстанції безпідставно не узяв до уваги заперечення відповідача стосовно розміру нарахованої суми орендної плати у пункті 5 рішення Кременчуцької міської ради Полтавської області. На думку позивача, суд дійшов помилкового висновку про те, що сплачені позивачем суми земельного податку за земельну ділянку буде враховано відповідачем у разі укладення договору оренди землі, оформленого та зареєстрованого відповідно до законодавства (відповідно до норм пункту 288.1 ст.288 Податкового кодексу України). Господарський суд безпідставно не взяв до уваги посилання позивача на те, що відповідачем неправильно розраховано суму до сплати 682687,14 грн у пункті 5 рішення від 30.05.2018. Також заявник вважає, що судом першої інстанції порушено норми процесуального права, оскільки безпідставно відмовив у проведенні експертизи, яка могла б підтвердити розмір грошових коштів, що визначений в оскаржуваному рішенні розмір нарахування та фактичне використання земельної ділянки є помилковим та незаконним. 
Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 20.01.2020 поновлено процесуальний строк на подання апеляційної скарги. Відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальність "АІС Столиця Трейд" на рішення господарського суду Полтавської області від 27.11.2019 у справі №917/1622/18. Повідомлено учасників справи про призначення розгляду апеляційної скарги на 20.02.2020 о 10:00 годині. Встановлено учасникам справи п`ятиденний строк з дня отримання даної ухвали для подання відзиву на апеляційну скаргу з доказами його надсилання учасникам справи. Відзив має бути оформлено у відповідності до вимог ст.263 Господарського процесуального кодексу України, якою, зокрема, передбачено, що до відзиву додаються докази надсилання (надання) копій відзиву та доданих до нього документів іншим учасникам справи. Встановлено учасникам справи строк до 14.02.2020 для подання письмових заяв, клопотань тощо. Витребувано у учасників справи оригінали документів для огляду у судовому засіданні, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення і мають значення для справи; витяги з Єдиного держреєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань станом на день розгляду апеляційної скарги.
31.01.2020 від відповідача до суду надійшов відзив (вх.№948) на апеляційну скаргу, підписаний представником Кременчуцької міської ради Полтавської області Лазоренко С.М. До відзиву надано копію довіреності від 26.12.2019 на ім`я Лазоренко Світлани Миколаївни, у якій зазначено, вона є повноважним представником Кременчуцької міської ради Полтавської області в усіх господарських, адміністративних та судах загальної юрисдикції України першої, апеляційної інстанцій з усіма правами, наданими позивачу, відповідачу та третій особі, з правом підпису та подачі позовних заяв, повної або часткової відмови від позовних вимог, зміни предмету та підстави позову, укладання мирової угоди, оскарження рішень, ухвал і постанов суду, з наданням інших процесуальних прав, передбачених законодавством та правом підпису за керівника. Дана довіреність дійсна до 31.12.2020. 
07.02.2020 від позивача до суду надійшло клопотання (вх.№1193) про залишення без розгляду відзиву на апеляційну справу з тих підстав, що відзив підписаний представником відповідача, який не підтвердив свої повноваження на здійснення представництва у якості адвоката, тому, на думку позивача, такий відзив має бути залишений без розгляду.
Дослідивши дане клопотання, колегія суддів зазначає таке.
Відповідно до частини 2 ст.165 Господарського процесуального кодексу України відзив підписується відповідачем або його представником.
До відзиву, підписаного представником відповідача, додається довіреність чи інший документ, що підтверджує повноваження представника відповідача (частина 7 ст.165 Господарського процесуального кодексу України).
Частинами 1-3 статті 56 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що сторона, третя особа, а також особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь в судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника. Особиста участь у справі особи не позбавляє її права мати в цій справі представника. Юридична особа незалежно від порядку її створення бере участь у справі через свого керівника, члена виконавчого органу, іншу особу, уповноважену діяти від її імені відповідно до закону, статуту, положення, трудового договору (контракту) (самопредставництво юридичної особи), або через представника.
Держава, Автономна Республіка Крим, територіальна громада беруть участь у справі через відповідний орган державної влади, орган влади Автономної Республіки Крим, орган місцевого самоврядування відповідно до його компетенції, від імені якого діє його керівник, інша уповноважена особа відповідно до закону, статуту, положення, трудового договору (контракту) (самопредставництво органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування), або через представника. (частина 4 ст.56 Господарського процесуального кодексу України). 
Згідно з частинами 1-2 ст.58 Господарського процесуального кодексу України представником у суді може бути адвокат або законний представник. При розгляді справ у малозначних спорах (малозначні справи) представником може бути особа, яка досягла вісімнадцяти років, має цивільну процесуальну дієздатність, за винятком осіб, визначених статтею 59  цього Кодексу.
Відповідно до частини 3 статті 131-2 Конституції України виключно адвокат здійснює представництво іншої особи в суді, а також захист від кримінального обвинувачення.
Згідно з підпунктом 11 пункту 16-1 Розділу ХV "Перехідні положення" Конституції України з дня набрання чинності Законом України "Про внесення змін до Конституції України (щодо правосуддя)" представництво відповідно до пункту 3 частини першої статті 131-1 та статті 131-2 цієї Конституції виключно прокурорами або адвокатами у Верховному Суді та судах касаційної інстанції здійснюється з 1 січня 2017 року; у судах апеляційної інстанції - з 1 січня 2018 року; у судах першої інстанції - з 1 січня 2019 року.
Представництво органів державної влади та органів місцевого самоврядування в судах виключно прокурорами або адвокатами здійснюється з 1 січня 2020 року.
Представництво у суді у провадженнях, розпочатих до набрання чинності Законом України "Про внесення змін до Конституції України (щодо правосуддя)", здійснюється за правилами, які діяли до набрання ним чинності, - до ухвалення у відповідних справах остаточних судових рішень, які не підлягають оскарженню.
Закон України від 02.06.2016 року №1401-VIII "Про внесення змін до Конституції України (щодо правосуддя)" набрав чинності 30.09.2016.
Отже, з 01.01.2020 представництво органів державної влади у судах апеляційної інстанції у провадженнях, розпочатих після 30.09.2016, має здійснюватися адвокатами.
Провадження у справі №917/1622/18 відкрито ухвалою господарського суду Полтавської області від 29.12.2018, тобто після набрання чинності Законом України "Про внесення змін до Конституції України (щодо правосуддя)". 
Як зазначалося вище, відзив на апеляційну скаргу підписано представником Кременчуцької міської ради Полтавської області Лазоренко С.М. за довіреністю від 26.12.2019 (копію якої додано до матеріалів скарги).
Однак ні матеріали справи, ні, зокрема, додана копія довіреності, не містять відомостей у підтвердження того, що Лазоренко С.М. має статус адвоката. Відсутні такі відомості і у Єдиному реєстрі адвокатів України. Крім того, у відповідності до вищезазначених норм Господарського процесуального кодексу України Лазоренко С.М. не надано суду належних доказів, що вона має право здійснювати представництво відповідача у справі за законом, статутом, положенням, трудовим договором, інструкцією тощо, як того вимагають норми ст.56 Господарського процесуального кодексу України.
Відтак, колегія суддів дійшла висновку про задоволення клопотання (вх.№1193) про залишення без розгляду відзиву на апеляційну справу з огляду на те, що відзив на апеляційну скаргу від імені Кременчуцької міської ради Полтавської області підписано особою, яка не підтвердила належними доказами повноваження на його підписання.
Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 12.02.2020 залишено без розгляду клопотання Кременчуцької міської ради Полтавської області про її участь у судовому засіданні Східного апеляційного господарського суду у режимі відеоконференції з розгляду справи №917/1622/18, яке відбудеться 20.02.2020 о 10:00 годині у приміщенні Східного апеляційного господарського суду у залі судового засідання №104. 
Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 18.02.2020 відмовлено у задоволенні клопотання ТОВ "АІС Столиця Трейд" про його участь у судовому засіданні Східного апеляційного господарського суду у режимі відеоконференції з розгляду справи №917/1622/18, яке відбудеться 20.02.2020 о 10:00 год, у зв`язку з тим, що за даними інформації у WEB-програмі "Бронювання систем відеоконференцзв`язку" зал відеоконференцзв`язку у Оболонському районному суді м.Києва 20.02.2020 з 10:20 год. заброньовано для проведення інших судових засідань.
Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 20.02.2020 повідомлено учасників справи про відкладення розгляду справи на 16.03.2020 о 10:00 годині.
Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 16.03.2020 задоволено клопотання Кременчуцької міської ради Полтавської області про участь у судовому засіданні Східного апеляційного господарського суду з розгляду справи №917/1622/18, яке відбудеться 16.03.2020 о 10:00 год., у залі судового засідання №105, у режимі відеоконференції. Доручено Автозаводському районному суду м.Кременчука забезпечити проведення відеоконференції у справі №917/1622/18.
У судовому засіданні 16.03.2020, яке проходило у режимі відеоконференції, представник Кременчуцької міської ради Полтавської області проти задоволення вимог апеляційної скарги заперечувала, вважає її безпідставною та необґрунтованою, просить суд залишити її без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін. 
Представник позивача (заявник апеляційної скарги) у судове засідання не з`явилися, був повідомлений про час та місце розгляду справи належним чином, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення (а.с.118, том 2).
Відповідно до ст.269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Дослідивши матеріали справи, викладені в апеляційних скаргах доводи та вимоги, заслухавши пояснення учасників справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції у межах доводів та вимог апеляційних скарг, колегія суддів Східного апеляційного господарського суду встановила таке.
06.07.2016 відповідно до договору купівлі-продажу, який посвідчений нотаріально, Товариство з обмеженою відповідальністю "АІС Столиця Трейд" придбало у власність будівлі автосалону, станції технічного обслуговування та ремонту автомобілів на 4 поста, які розташовані за адресою: просп.Лесі Українки (50-річчя Жовтня), 1-А, м.Кременчук Полтавської області (спірне майно) на земельній ділянці, площею 11251 кв.м, за кадастровим номером 5310436100:02:001:0096, що підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 27.11.2019 (далі-спірна земельна ділянка). 
16.11.2017 рішенням Кременчуцької міської ради Полтавської області "Про надання, вилучення та оформлення земельних ділянок в оренду у м.Кременчуці" вирішено, зокрема, затвердити Товариству з обмеженою відповідальністю "АІС Столиця Трейд" технічну документацію із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки у натурі (на місцевості) для експлуатації та обслуговування будівлі автосалону, станції технічного обслуговування та ремонту автомобілів на 4 поста по просп.Лесі Українки, 1-А. Передано Товариству з обмеженою відповідальністю "АІС Столиця Трейд" (ідентифікаційний код 39145234), за умови виконання пункту 5.2 цього рішення, в оренду строком на один рік земельну ділянку, площею 11251 кв.м, (кадастровий №5310436100:02:001:0096) для експлуатації та обслуговування будівлі автосалону, станції технічного обслуговування та ремонту автомобілів на 4 поста (код КВЦПЗ В 03.10) по просп. Лесі Українки, 1-А. Встановлено плату за землю у розмірі 5% від грошової оцінки землі щорічно. Визнано зазначену земельну ділянку землями комунальної власності. Зобов`язано Товариство з обмеженою відповідальністю "АІС Столиця Трейд": виконувати обов`язки землекористувача відповідно до ст.96 Земельного кодексу України (пункт 5.2.1 рішення). Відшкодувати збитки, заподіяні територіальній громаді міста Кременчука за користування земельною ділянкою, площею 11251 кв.м, без договору оренди землі у розмірі 320633,17 грн відповідно до рішення виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Полтавської області від 25.09.2017 за №993 (пункт 5.2.2 рішення). У шестимісячний термін замовити документ, що посвідчує право користування земельною ділянкою; зареєструвати право оренди земельної ділянки в установленому законом порядку; внести зміни до відомостей Державного земельного кадастру в частині цільового призначення земельної ділянки (пункт 5.2.3 рішення); у п`ятиденний строк після державної реєстрації права оренди земельної ділянки надати копію договору оренди землі з витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно до Головного управління ДФС у Полтавській області та копію витягу до Кременчуцької міської ради Полтавської області (пункт 5.2.4 рішення); в місячний термін після державної реєстрації права оренди земельної ділянки нарахувати та сплатити орендну плату за фактичне використання земельної ділянки, площею 11251 кв.м, у розмірі 5% від грошової оцінки землі за період з дня прийняття цього рішення до дня державної реєстрації права оренди земельної ділянки (пункт 5.2.5 рішення). У разі зміни орендної плати укласти додаткову угоду до договору оренди землі (пункт 5.2.6 рішення). Ураховувати інтереси і права суміжних землекористувачів та дотримуватись правил добросусідства згідно зі ст.96, 103 Земельного кодексу України (пункт 5.2.8 рішення) (а.с.34-35, том 1).
30.05.2018 рішенням Кременчуцької міської ради Полтавської області "Про внесення змін до рішень органів місцевого самоврядування у м.Кременчуці" вирішено внести зміни у пункт 5 рішення Кременчуцької міської ради від 16.11.2017 "Про надання, вилучення та оформлення земельних ділянок в оренду у м.Кременчуці" щодо надання в оренду Товариству з обмеженою відповідальністю "АІС Столиця Трейд" земельної ділянки для експлуатації та обслуговування будівлі автосалону, станції технічного обслуговування та ремонту автомобілів на 4 поста по просп.Лесі Українки, 1-А, а саме: замість слів "У шестимісячний термін" читати "У термін до 30.11.2018"; підпункт 5.2.2 виключити; підпункт 5.2.5 викласти у наступній редакції:" 5.2.5. У місячний термін після державної реєстрації права оренди земельної ділянки: нарахувати та сплатити орендну плату за фактичне використання земельної ділянки площею 11251 кв.м у розмірі 5% від грошової оцінки землі за період з 06.07.2016 до дня прийняття цього рішення у розмірі 682687,14 грн; нарахувати та сплатити орендну плату за фактичне використання земельної ділянки площею 11251 кв.м у розмірі 5% за період з дня прийняття цього рішення до дня державної реєстрації права оренди земельної ділянки" (а.с. 10, том 1).
Позивач зазначає, що у рішенні від 30.05.2018 відповідач самостійно встановив орендну плату у розмірі 5% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки, площею 11 251 кв.м, розмір якої зазначений останнім у пункті 5 рішення від 30.05.2018 - 682687,14 грн, необґрунтовано зазначив розмір нарахованої орендної плати за фактичне використання земельної ділянки, оскільки зазначений у рішенні розмір орендної плати, яка має бути сплачена позивачем, перевищує розмір 5% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки, що стало підставою для звернення позивача з даним позовом до суду.
Згідно зі   статтею 206 Земельного кодексу України   використання землі в Україні є платним. Об`єктом плати за землю є земельна ділянка. Плата за землю справляється відповідно до закону.
Відповідно до частин 1 та 2   статті 21 Закону України "Про оренду землі"   орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою згідно з договором оренди землі. Розмір, умови і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди (крім строків внесення орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, які встановлюються відповідно до   Податкового кодексу України).
Системний аналіз норм земельного та податкового законодавства України дає підстави для висновку про те, що орендна плата за земельну ділянку, яка перебуває в державній або в комунальній власності, має подвійну правову природу, оскільки, з одного боку, є передбаченим договором оренди землі платежем, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою (частина 1   статті 21 Закону України "Про оренду землі", підпункт   14.1.136   пункту   14.1   статті   14 Податкового кодексу України), з іншого - є однією з форм плати за землю як загальнодержавного податку нарівні із земельним податком (підпункт   14.1.147   пункту   14.1   статті   14 Податкового кодексу України).
Разом з тим, основною підставою для нарахування орендної плати за землю є саме договір оренди земельної ділянки (частина 2   статті 21 Закону України "Про оренду землі", пункт   288.1   статті   288 Податкового кодексу України).
При цьому колегія суддів ураховує, що за змістом частини 2   статті 21 Закону України "Про оренду землі" Податковим кодексом України   регулюються виключно строки внесення орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, тоді як всі інші питання, зокрема, розмір, умови нарахування та внесення орендної плати за землю, порядок та підстави зміни такого розміру, встановлюються за згодою сторін у договорі оренди, про що також зазначено у пункті   288.4   статті   288   цього   Кодексу.
Частиною 3 статтею 631 Цивільного кодексу України встановлено, що сторони можуть встановити, що умови договору застосовуються до відносин між ними, які виникли до його укладення.
Позивач зазначає, що, ураховуючи той факт, що процедура оформлення документів для укладення договору оренди є тривалою та потребує підготування великої кількості документів і погоджень з боку уповноважених державних органів, ТОВ "АІС Столиця Трейд" увесь період оформлення документів сплачувало грошові кошти за фактичне користування земельною ділянкою і сплачувало грошові кошти станом на момент розгляду справи, з урахуванням норм Податкового кодексу України. Позивачем проводились усі необхідні дії з підготовки пакета документів для укладення договору оренди та, беручи до уваги положення  пункту 14.1 ст.14 Податкового кодексу України, товариство платило обов`язковий платіж за користування землею у формі земельного податку за період з 06.07.2016 по 30.05.2018 у розмірі 130900,25 грн. Посилаючись на пункти 287.7 ст.287, пункти 24.1, 24.2, 24,3 ст.24 Податкового кодексу України, позивач зазначає, що чинне податкове законодавство України передбачає можливість за один об`єкт оподаткування стягнення лише одного виду збору/податку. Тобто, ТОВ "АІС Столиця Трейд" у межах чинного законодавства сплачувало та по теперішній час сплачує земельний податок, що виключає необхідність сплати позивачем орендної плати за фактичне використання земельної ділянки взагалі. Усі ці обставини не спростовані відповідачем. 
Матеріали справи не містять доказів належного оформлення права користування спірною земельною ділянкою ТОВ "АІС Столиця Трейд", зокрема, укладеного відповідного договору оренди з Кременчуцькою міської радою Полтавської області та державної реєстрації такого права.
Велика Палата Верховного Суду у справі №922/3412/17 від 20.11.2018 зазначає, що суд, встановивши факт використання відповідачем земельної ділянки без достатніх правових підстав, а також безпідставне збереження відповідачем коштів у розмірі орендної плати за її використання, правильно застосував до спірних правовідносин саме приписи   статей 1212 - 1214 Цивільного кодексу України, оскільки для кондикційних зобов`язань доведення вини особи не має значення, а важливим є факт неправомірного набуття (збереження) майна однією особою за рахунок іншої. 
Колегія суддів зазначає, що у відповідності до норм Конституції України, Земельного кодексу України, Податкового кодексу України, Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» визначення розміру орендної плати, зокрема, встановлення нормативно грошової оцінки землі є правом міської ради за умови, що підставою такого нарахування є договір оренди такої земельної ділянки.
У спірних правовідносинах договір оренди між сторонами не укладався.
Отже, Кременчуцька міська рада не позбавлена права захищати свої охоронювані законом інтереси у спосіб, передбачений законом, зокрема, звернутись до суду з позовом про стягнення коштів за безпідставне користування земельною ділянкою.
Заявник апеляційної скарги зазначає про невірно розраховану суму орендної плати у розмірі 682687,14 грн, встановлену до сплати як орендну плату за фактичне використання земельної ділянки у спірному пункті рішення міської ради.
У відзиві на позовну заяву Кременчуцькою міською радою зазначено, що розрахунок розміру суми орендної плати за 2016, 2017, 2018 роки здійснено на підставі витягу з технічної документації про нормативно грошову оцінку земельної ділянки від 13.12.2018 за №1359/0/212-18, відповідно до якого нормативна грошова оцінка земельної ділянки за адресою: просп.Лесі Українки 1-А, м.Кременчук Полтавської області, площею 11251 кв.м (кадастровий №5310436100:02:001:0096), на 2018 рік складає 12171669,33 грн.
При цьому міською радою здійснено розрахунок розміру суми орендної плати без урахування сум земельного податку, сплаченого відповідачем за період з 16.07.2016 по 30.05.2018 у розмірі 130900,25 грн. 
Колегія суддів зазначає, що при розгляді спорів щодо стягнення коштів розміру орендної плати слід установити обґрунтованість порядку та підстав нарахування відповідних сум.
Проте, як вбачається з оскаржуваного рішення, суд першої інстанції визнав обґрунтованим та правомірним розрахунок розрахунком суми нарахованої відповідачем позивачу орендної плати у розмірі 682687,14 грн за період з 06.07.2016 по 30.05.2018, надавши у рішенні оцінку періоду його нарахування, однак не проаналізував його обґрунтованості та підтвердженості наявними у справі доказами.
Відповідно до   статті 5 Закону України "Про оцінку земель" нормативна грошова оцінка земельних ділянок використовується для визначення розміру земельного податку, державного мита при міні, спадкуванні (крім випадків спадкування спадкоємцями першої та другої черги за законом (як випадків спадкування ними за законом, так і випадків спадкування ними за заповітом) і за правом представлення, а також випадків спадкування власності, вартість якої оподатковується за нульовою ставкою) та даруванні земельних ділянок згідно із законом, орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, втрат сільськогосподарського і лісогосподарського виробництва, вартості земельних ділянок площею понад 50 гектарів для розміщення відкритих спортивних і фізкультурно-оздоровчих споруд, а також при розробці показників та механізмів економічного стимулювання раціонального використання та охорони земель.
Частинами першою, другою статті 20 Закону України "Про оцінку земель"     встановлено, що за результатами бонітування ґрунтів, економічної оцінки земель та нормативної грошової оцінки земельних ділянок складається технічна документація, а за результатами проведення експертної грошової оцінки земельних ділянок складається звіт. Дані про нормативну грошову оцінку окремої земельної ділянки оформляються як витяг з технічної документації з нормативної грошової оцінки земель.
При цьому із наведених норм законодавства не убачається можливості зазначення даних про нормативну грошову оцінку окремої земельної ділянки в інший спосіб, ніж оформлення витягу із технічної документації з нормативної грошової оцінки земель. 
Тому будь-які розрахунки, зроблені відповідачем за відсутності такого витягу (зокрема, на підставі базової вартості одного квадратного метра землі із застосуванням відповідних коефіцієнтів), а також доводи про необов`язковість витягу з технічної документації з нормативної грошової оцінки земель для розрахунку розміру орендної плати - є необґрунтованими.
Вказаний висновок узгоджується з усталеною практикою Верховного Суду, яким неодноразово зазначалося, що при стягненні безпідставно збереженого майна (коштів) у розмірі орендної плати, нарахування мають здійснюватися позивачем не самостійно - шляхом арифметичного розрахунку без проведення нормативної грошової оцінки землі - а виключно на підставі витягу з технічної документації з нормативної грошової оцінки земель (відповідні висновки містяться в постановах Верховного Суду від 12.06.2019 у справі №922/902/18, від 08.08.2019 у справі №922/1276/18, від 01.10.2019 у справі №922/2082/18, від 16.11.2019 у справі №922/3607/18).
Як було встановлено вище, в матеріалах справи наявний витяг з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки від 13.06.2018 (а.с.9, том 1). 
За таких обставин, з урахуванням вищенаведеної правової позиції Верховного Суду, колегія суддів визнає необґрунтованим розрахунок суми орендної плати у 2016-2017 роках на підставі витягу за 2018 рік. 
Таким чином, суд першої інстанції не дослідив питання правомірності нарахування та сплати орендної плати Кременчуцькою міською радою Полтавської області у спірному пункті рішення за умови, що ТОВ «АІС Столиця Трейд» належним чином не оформило право користування земельною ділянкою, на якій перебувають набуті за договором купівлі-продажу будівлі автосалону, та не уклало з Кременчуцькою міською радою Полтавської області відповідного договору оренди.
Ураховуючи, що господарським судом прийнято рішення при недоведеності обставин, що мають значення для справи, колегія суддів дійшла висновку про скасування його у повному обсязі з прийняттям нового рішення про задоволення позову як такого, що обґрунтований матеріалами справи та нормами чинного законодавства.
Відповідно до ст.86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Згідно ст.236 Господарського процесуального кодексу України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню господарського судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Частиною 1 пункту 2 ст. 275 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове рішення у відповідній частині або змінити рішення.
Відповідно до частин 1, 2 ст.277 Господарського процесуального кодексу України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права. 2.Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону, або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню. Порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.
На підставі викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що рішення суду першої інстанції наведеним вище вимогам не відповідає, а тому підлягає скасуванню, з прийняттям нового рішення про задоволення позовних вимог. 
Керуючись ст.269,   270, пунктом 2 частини 1 ст.   275, ст.277, 282-284  Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів, -
ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальність "АІС Столиця Трейд".
Рішення господарського суду Полтавської області від 27.11.2019 у справі №917/1622/18 скасувати.
Прийняти нове рішення про задоволення позовних вимог. 
Скасувати пункт 5 рішення Кременчуцької міської ради Полтавської області «Про внесення змін до рішень органів місцевого самоврядування від 30.05.2018 у частині розміру орендної плати за фактичне використання ТОВ «АІС Столиця Трейд» земельної ділянки, площею 11251 кв.м, яка розташована за адресою: м.Кременчук, просп.Лесі Українки, 1-А.

Дана постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення до Верховного Суду.

Повний текст постанови складено 23.03.2020. 

Головуючий суддя                                                                    О.А. Пуль

Суддя                                                                                           Я.О. Білоусова  

Суддя                                                                                           І.В. Тарасова