Ухвала
 
27 квітня 2020 року
місто Київ
 
справа № 734/1147/19
провадження № 61-6277ск20
 
Верховний Суд у складі судді Першої судової палати Касаційного цивільного суду Погрібного С. О. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Козелецького районного суду Чернігівської області від 26 листопада 2019 року та постанову Чернігівського апеляційного суду від 10 березня 2020 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , Козелецької селищної ради Козелецького району Чернігівської області, треті особи: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , приватний нотаріус Козелецького районного нотаріального округу Чернігівської області Афанасьєва Ольга Федорівна, про поновлення позовної давності, скасування рішення та державного акта на право приватної власності на землю, свідоцтва про право на спадщину за заповітом та визнання його недійсним,
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 06 квітня 2020 року звернулася до Верховного Суду із касаційною скаргою, в якій просить скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанцій, ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову.
Касаційну скаргу подано без додержання вимог процесуального закону, чинного на момент звернення зі скаргою.
І. Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Щодо розміру судового збору, який підлягає оплаті за подання касаційної скарги, Верховний Суд зазначає про таке.
Згідно зі статтею 3 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється за подання до суду апеляційної і касаційної скарг на судові рішення, заяви про перегляд судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами, заяви про скасування рішення третейського суду, заяви про видачу виконавчого документа на примусове виконання рішення третейського суду та заяви про перегляд судових рішень Верховним Судом України.
Відповідно до статті 4 Закону України «Про судовий збір» (у редакції станом на час подання касаційної скарги) за подання касаційної скарги справляється судовий збір, який відповідно до підпункту 7 пункту 1 частини другої цієї статті становить 200 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги в розмірі оспорюваної суми.
За змістом оскаржуваних рішень позивач у квітні 2019 року звернувся до суду із позовом про поновлення позовної давності; скасування рішення органу місцевого самоврядування; скасування Державного акта на право приватної власності на землю; визнання недійсним та скасування свідоцтва про право на спадщину за заповітом.
Отже, пред`явлений позов містить чотири вимоги немайнового характеру.
Сума судового збору за подання позовної заяви за вимогами немайнового характеру, з якою звернулася у 2019 році фізична особа у цій справі, становить 0, 4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб (768, 40 грн).
Згідно з частиною третьою статті 6 Закону України «Про судовий збір» у разі коли в позовній заяві об`єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру.
Отже, судовий збір, який підлягав сплаті за подання позову у цій справі, становив 3 073, 60 грн.
До касаційної скарги додано клопотання, в якому заявник просить звільнити її від сплати судового збору, посилаючись на те, що розмір судового збору, який підлягає сплаті за подання касаційної скарги у цій справі (6 147, 20 грн), перевищує 5 відсотків розміру річного доходу заявника за 2019 рік, який дорівнює 66 476, 44 грн.
На підтвердження свого майнового стану, заявником надано відомості з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків. Такі відомості сформовані у формі відповіді на запит у електронному вигляді від 28 березня 2020 року.
Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) зазначив, що інтереси справедливого здійснення правосуддя можуть виправдовувати накладення фінансових обмежень на доступ особи до суду. Положення пункту 1 статті 6 Конвенції про виконання зобов`язання забезпечити ефективне право доступу до суду не означає просто відсутність втручання, але й може вимагати вчинення позитивних дій у різноманітних формах з боку держави; не означає воно й беззастережного права на отримання безкоштовної правової допомоги з боку держави у цивільних спорах і так само це положення не означає надання права на безкоштовні провадження у цивільних справах (Рішення ЄСПЛ у справі «Креуз проти Польщі» («Kreuz v. Poland») від 19 червня 2001 року, пункт 59).
Вимога про сплату державного мита є стримуючою мірою для потенційних позивачів від пред`явлення безрозсудних і необґрунтованих позовів. Для того, щоб гарантувати справедливий баланс між підтримкою нормального функціонування судової системи і захистом інтересів заявника при поданні позову до суду, внутрішньодержавні суди звільняють від сплати державного мита заявників, які можуть підтвердити свій поганий фінансовий стан (Рішення ЄСПЛ у справі «Шишков проти Росії» («Shishkov v. Russia») від 20 лютого 2014 року, пункт 111).
Згідно з частиною першою статті 136 ЦПК України суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на визначений строк у порядку, передбаченому законом, але не більше як до ухвалення судового рішення у справі.
Частиною третьою статті 136 ЦПК України визначено, що з підстав, зазначених у частині першій цієї статті, суд у порядку, передбаченому законом, може зменшити розмір належних до сплати судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, або звільнити від їх сплати.
Відповідно до статті 8 Закону України «Про судовий збір», враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов: 1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або 2) позивачами є: 
а) військовослужбовці; б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда; г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї; 
ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або 
3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю.
Згідно із частиною другою статті 8 Закону України «Про судовий збір» суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті
Отже, ураховуючи розмір судового збору, який підлягає оплаті заявником за подання касаційної скарги у цій справі (6 147, 20 грн), відомості про майновий стан заявника за 2019 рік (66 476, 44 грн), Верховний Суд встановив наявність підстав для зменшення розміру належного до сплати судового збору, проте відмовляє у задоволенні клопотання про звільнення від сплати судового збору. У такому висновку Суд виходить з необхідності забезпечення відповідального та добросовісного виконання учасниками розгляду справи своїх процесуальних обов`язків та реалізації наданих процесуальним законом повноважень.
Суд зменшує розмір судового збору за подання скарги до суду касаційної інстанції до розміру 5 відсотків розміру річного доходу заявника, що становить 3 323, 82 грн, який заявнику необхідно оплатити у строк, визначений у цій ухвалі суду касаційної інстанції. На підтвердження сплати судового збору необхідно суду надати документ, що підтверджує його оплату.
Судовий збір за подання касаційної скарги до Верховного Суду має бути перераховано або внесено до УК у Печерському районі/ Печерський район/22030102, код ЄДРПОУ: 38004897, банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), рахунок отримувача: UA288999980313151207000026007, ККДБ: 22030102 «Судовий збір (Верховний Суд, 055)».
Порядок сплати судового збору визначено статтею 6 Закону України 
«Про судовий збір»
Відповідно до вимог частини другої статті 393 ЦПК України у разі, якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, визначених статтею 392 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала.
Суд роз`яснює, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві (частина третя статті 185 ЦПК України).
Керуючись статтями 185, 392, 393 ЦПК, Верховний Суд
УХВАЛИВ:
Клопотання ОСОБА_1 про звільнення від сплати судового збору за подання касаційної скарги залишити без задоволення.
Зменшити ОСОБА_1 розмір судового збору за подання касаційної скарги.
На виконання цієї ухвали ОСОБА_1 необхідно здійснити оплату судового збору у розмірі 3 323, 82 грн у строк, визначений цією ухвалою.
Касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Козелецького районного суду Чернігівської області від 26 листопада 2019 року та постанову Чернігівського апеляційного суду від 10 березня 2020 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , Козелецької селищної ради Козелецького району Чернігівської області, треті особи: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , приватний нотаріус Козелецького районного нотаріального округу Чернігівської області Афанасьєва Ольга Федорівна, про поновлення строку позовної давності, скасування рішення та державного акту на право приватної власності на землю, свідоцтва про право на спадщину за заповітом та визнання його недійсним, залишити без руху.
Надати для усунення зазначених недоліків строк до 27 травня 2020 року, але який не може перевищувати десяти днів з дня вручення цієї ухвали.
У разі невиконання у встановлений строк цієї ухвали касаційна скарга вважатиметься неподаною та буде повернута заявнику.
Ухвала оскарженню не підлягає.
 
Суддя                                                                                                 С. О. Погрібний