УХВАЛА

04 травня 2020 року 
м. Київ

Справа №  904/5789/19 

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:
Кролевець О.А. - головуючий, Губенко Н.М., Студенець В.І.,

розглянувши матеріали касаційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Ланорін"

на постанову Центрального апеляційного господарського суду від 23.03.2020
(головуючий - Чередко А.Є., судді Кузнецов В.О., Мороз В.Ф.)

та ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 10.02.2020
(суддя Ніколенко М.О.)

у справі №904/5789/19

за позовом Фізичної особи ОСОБА_1 

до Акціонерного товариства "Південний гірничо-збагачувальний комбінат"

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "Ланорін"

про визнання недійсним по питанням № 6, 7 рішення позачергових Загальних зборів АТ "ПІВДГЗК" від 19.07.2019,

ВСТАНОВИВ:

27.03.2020 Товариство з обмеженою відповідальністю "Ланорін" (далі - ТОВ "Ланорін") звернулось до Верховного Суду з касаційною скаргою на постанову Центрального апеляційного господарського суду від 23.03.2020 та ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 10.02.2020 у справі №904/5789/19.

Перевіривши матеріали касаційної скарги ТОВ "Ланорін", Суд дійшов висновку, що слід відмовити у відкритті касаційного провадження з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 293 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

У грудні 2019 року Фізична особа ОСОБА_1 звернулась до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом до АТ "Південний гірничо-збагачувальний комбінат" про визнання недійсним по питанням № 6, 7 рішення позачергових Загальних зборів АТ "ПІВДГЗК" від 19.07.2019.

Позов обґрунтований порушенням процедури проведення загальних зборів, зокрема, процедури скликання загальних зборів та повідомлення акціонера про підсумки голосування.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 16.12.2019 прийнято позовну заяву ОСОБА_1 до розгляду, відкрито загальне провадження у справі.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 04.02.2020 залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні відповідача ТОВ "Ланорін".

05.02.2020 на адресу Господарського суду Дніпропетровської області надійшла позовна заява третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмету спору ТОВ "Ланорін" до Фізичної особи ОСОБА_1 , АТ "Південний гірничо-збагачувальний комбінат" про визнання недійсним договору, на підставі якого ОСОБА_1 набула акції, емітовані ПАТ "Південний гірничо-збагачувальний комбінат".

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 10.02.2020 у справі №904/5789/19, залишеною без змін постановою Центрального апеляційного господарського суду від 23.03.2020, повернуто позовну заяву третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмету ТОВ "Ланорін" до Фізичної особи ОСОБА_1 , АТ "Південний гірничо-збагачувальний комбінат" про визнання недійсним договору, на підставі якого ОСОБА_1 набула акції, емітовані ПАТ "Південний гірничо-збагачувальний комбінат".

Оскаржувана ухвала місцевого господарського суду, з якою погодився апеляційний господарський суд, постановлена з посиланням на ч. 6 ст. 180 ГПК України.

Постановляючи оскаржувану ухвалу, яку залишено без змін судом апеляційної інстанції, суд першої інстанції виходив з того, що позовні вимоги ТОВ "Ланорін" не стосуються безпосередньо предмета первісного позову Фізичної особи ОСОБА_1 та не є позовом третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору у розумінні ст. 49 ГПК України, що виключало можливість вступу ТОВ "Ланорін" у справу №904/5789/19 в якості третьої особи із самостійними вимогами на предмет спору.

Відповідно до ч. 1 ст. 49 ГПК України треті особи, які заявляють самостійні вимоги щодо предмета спору, можуть вступити у справу до закінчення підготовчого провадження або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження, подавши позов до однієї або декількох сторін.

Частиною 5 статті 49 ГПК України визначено, що до позовів третіх осіб, які заявляють самостійні вимоги щодо предмета спору у справі, в якій відкрито провадження, застосовуються положення статті 180 цього Кодексу.

Відповідно до ч.ч. 2, 3 ст. 180 ГПК України зустрічний позов приймається до спільного розгляду з первісним позовом, якщо обидва позови взаємопов`язані і спільний їх розгляд є доцільним, зокрема коли вони виникають з одних правовідносин або коли задоволення зустрічного позову може виключити повністю або частково задоволення первісного позову. Вимоги за зустрічним позовом ухвалою суду об`єднуються в одне провадження з первісним позовом.

Ознаками зустрічного позову є його взаємопов`язаність із первісним позовом і доцільність його спільного розгляду з первісним позовом, зокрема коли позови виникають з одних правовідносин або коли задоволення зустрічного позову може виключити повністю або частково задоволення первісного позову. Вимоги за зустрічним позовом можуть різнитися з вимогами первісного позову, але вони об`єднуються в одне провадження з первісним позовом ухвалою суду.

Взаємна пов`язаність зустрічного та первісного позовів може виражатись у підставах цих позовів або поданих доказах, вимоги за зустрічним і первісним позовами можуть зараховуватись. Водночас подання зустрічного позову, задоволення якого виключатиме повністю або частково задоволення первісного позову, має на меті довести відсутність у позивача матеріально-правової підстави на задоволення первісного позову через відсутність матеріальних правовідносин, з яких випливає суб`єктивне право позивача за первісним позовом.

Таким чином, у процесі розгляду господарським судом спору між позивачем і відповідачем третя особа з метою захисту свого права може заявити самостійні вимоги саме щодо предмета спору, якщо вважає, що саме їй належить право на предмет спору чи його частину. При цьому під предметом спору слід розуміти матеріально-правовий об`єкт, з приводу якого виник правовий конфлікт між позивачем і відповідачем.

Тобто на відміну від зустрічного позову, який повинен бути лише взаємопов`язаним з первісним, позовна заява третьої особи відповідно до положень ч. 1 ст. 49 ГПК України має містити самостійні вимоги саме щодо предмета спору у справі.

Відповідно до приписів ч. 6 ст. 180 ГПК України зустрічна позовна заява, подана з порушенням вимог частин першої та другої цієї статті, ухвалою суду повертається заявнику. Копія зустрічної позовної заяви долучається до матеріалів справи.

Судами попередніх інстанцій, встановлено що предметом позовних вимог первісного позову є визнання недійсним по питанням № 6, 7 рішення позачергових Загальних зборів АТ "Південний гірничо-збагачувальний комбінат", а саме: 6. Прийняття рішення про розподіл прибутку Товариства; 7. Прийняття рішення про виплату дивідендів акціонерам Товариства за 2018 рік, затвердження розміру дивідендів за простими акціями Товариства, а також визначення строку, порядку та способу виплати дивідендів. Водночас предметом позовних вимог позовної заяви третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору ТОВ "Ланорін" є визнання недійсним договору, на підставі якого ОСОБА_1 набула акції, емітовані ПАТ "Південний гірничо-збагачувальний комбінат".

Верховний Суд вважає, що судом першої інстанції, з яким погодився суд апеляційної інстанції, правильно та обґрунтовано застосовано ч. 6 ст. 180 ГПК України шляхом повернення позовної заяви третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору у зв`язку з тим, що самостійні вимоги третьої особи безпосередньо не спрямовані на предмет спору між позивачем і відповідачами.

Тобто правильне застосування господарськими судами попередніх інстанцій норм права, а саме ст. 180 ГПК України у розгляді справи №904/5789/19 є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення.

Водночас аргументи, що викладені у касаційній скарзі ТОВ "Ланорін" не викликають розумних сумнівів щодо правильності застосування норм права господарськими судами попередніх інстанцій при прийнятті оскаржуваних судових рішень.

Враховуючи вищевикладене, Верховний Суд дійшов висновку про визнання касаційної скарги ТОВ "Ланорін" на постанову Центрального апеляційного господарського суду від 23.03.2020 та ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 10.02.2020 у справі №904/5789/19 необґрунтованою та про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки правильне застосування норм права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення на підставі ч. 2 ст. 293 ГПК України.

Крім того, Верховний Суд звертає увагу скаржника, що повернення позовної заяви третьої особи на підставі ч. 6 ст. 180 ГПК України не позбавляє його права звернутися з самостійним позовом.

Керуючись статтями 234, 235, 293 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

1. Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Ланорін" на постанову Центрального апеляційного господарського суду від 23.03.2020 та ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 10.02.2020 у справі №904/5789/19.

2. Копії ухвали надіслати учасникам справи.

3. Надіслати скаржнику касаційну скаргу разом з доданими до неї матеріалами. Копію касаційної скарги залишити у Верховному Суді.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя                                                                       О.А. Кролевець

Судді                                                                                                    Н.М. Губенко

                                                                                                    В.І. Студенець