ПОСТАНОВА
Іменем України

09 червня 2020 року 
Київ
справа №805/3155/16-а
касаційне провадження №К/9901/10526/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача - Бившевої Л.І.,
суддів: Шипуліної Т.М.,  Хохуляка В.В., 
розглянув у попередньому судовому засіданні касаційну скаргу Красноармійської об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Донецькій області на постанову Донецького окружного адміністративного суду від 10.10.2016 (суддя: Тарасенко І.М.) та ухвалу Донецького апеляційного адміністративного суду від 30.11.2016 (судді: Арабей Т.Г., Геращенко І.В., Міронова Г.М.) у справі за позовом Комунального підприємства «Компанія «Вода Донбасу» в особі Управління «Донбасводремонт» Комунального підприємства «Компанія «Вода Донбасу» до Красноармійської об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Донецькій області про визнання протиправною та скасування вимоги,

УСТАНОВИВ:

КП «Компанія «Вода Донбасу» в особі Управління «Донбасводремонт» Комунального підприємства «Компанія «Вода Донбасу» звернулося з адміністративним позовом до Красноармійської ОДПІ Головного управління ДФС у Донецькій області, в якому просило визнати протиправною та скасувати вимогу від 02.06.2016 № Ю-9-23 в частині сплати боргу з єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування в сумі 349071,58 грн. 

Обґрунтовуючи позов, позивач зазначає, що на час прийняття вимоги про сплату боргу з єдиного внеску населений пункт м. Покровське Донецької області є територією, де проводилась антитерористична операція.  З огляду на дію пункту 9-4   розділу VIII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» перебування платників єдиного внеску на обліку в органах доходів і зборів, розташованих на території населених пунктів, де проводилася антитерористична операція, є підставою для зупинення застосування до таких платників заходів впливу та стягнення і відповідальності за порушення закону. Позивача звільнено від виконання зобов`язань платника єдиного внеску, встановлених частиною другою   статті 6 цього Закону, у тому числі передбачених пунктом 1 частини другої цієї статті. Тому, оскаржувана вимога є протиправною.  

Донецький окружний адміністративний суд постановою від 10.10.2016 адміністративний позов задовольнив повністю. Скасував вимогу Красноармійської ОДПІ Головного Управління ДФС у Донецькій області про сплату боргу (недоїмки) з єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування від 02.06.2016 № Ю-9-23 в частині суми 349071,58 грн. Стягнув за рахунок бюджетних асигнувань Красноармійської ОДПІ ГУ ДФС у Донецькій області на користь КП «Компанія «Вода Донбасу» судові витрати в сумі 5236,07 грн.

Донецький апеляційний адміністративний суд ухвалою від 30.11.2016 залишив без змін постанову Донецького окружного адміністративного суду від 10.10.2016.

Красноармійська ОДПІ Головного управління ДФС у Донецькій області подала до Вищого адміністративного суду України касаційну скаргу, в якій просить скасувати зазначені судові рішення та відмовити в задоволенні позову повністю.

В обґрунтування вимог касаційної скарги скаржник посилається на неправильне застосування судами норм матеріального та процесуального права: статей 6, 7, пункту 9-4 розділу VIII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», частини четвертої статті 11, статей 69, 79, 86, 99, 138, 159 Кодексу адміністративного судочинства України. 

Вищий адміністративний суд України ухвалою від 26.12.2016 відкрив касаційне провадження за касаційною скаргою.

Верховний Суд ухвалою від 04.06.2020 прийняв касаційну скаргу до провадження, призначив справу до касаційного розгляду в попередньому судовому засіданні на 09.06.2020.

Верховний Суд, переглядаючи судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги та перевіряючи правильність застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального і процесуального права на підставі фактичних обставин справи, виходить з такого.

Суди попередніх інстанцій установили такі обставини.

Управління «Донбасводоремонт» Комунального підприємства «Компанія «Вода Донбасу» зареєстроване як юридична особа з місцезнаходженням: 85300, м. Покровськ, вул. Дніпропетровська,11.

Комунальне підприємство «Компанія «Вода Донбасу» отримало Сертифікати Торгово-промислової палати від 25.11.2014 № 1735 про засвідчення обставин непереборної сили з 10.06.2014, від 25.11.2014 № 1736 про засвідчення обставин непереборної сили з 10.06.2014 та від 29.10.2014 № 1194 про засвідчення обставин непереборної сили з 10.06.2014 для Управління «Донбасводоремонт» Комунального підприємства «Компанія «Вода Донбасу».

Комунальне підприємство «Компанія «Вода Донбасу» 01.02.2016 подало до контролюючого органу заяву про незастосування до позивача відповідальності, штрафних та фінансових санкцій, передбачених за невиконання обов`язків платника єдиного внеску.

Красноармійська ОДПІ Головного управління ДФС у Донецькій області надіслала вимогу від 02.06.2016 № Ю-9-23 про сплату Управлінням «Донбасводоремонт» Комунального підприємства «Компанія «Вода Донбасу» боргу (недоїмки) з єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування в сумі 13079129,99 грн, у тому числі з недоїмки в сумі 12697718,77 грн, штрафу в сумі 218749,14 грн та пені в сумі 165662,08 грн. Цей борг обліковується за Управлінням «Донбасводоремонт» Комунального підприємства «Компанія «Вода Донбасу» станом на 31.05.2016.

Скарги Управління «Донбасводоремонт» Комунального підприємства «Компанія «Вода Донбасу» Головне управління ДФС у Донецькій області рішенням від 07.07.2016 № 3733/10/05-99-10-01-12 та ДФС у Донецькій області рішенням від 23.08.2016 № 18231/6/99-99-11-02-02-75 залишили без розгляду. 

КП «Компанія «Вода Донбасу» в особі Управління «Донбасводремонт» Комунального підприємства «Компанія «Вода Донбасу» оскаржує вимогу від 02.06.2016 № Ю-9-23 в частині сплати боргу в сумі 349071,58 грн за травень 2016 року, оскільки нараховані суми за інші періоди були оскаржені в судовому порядку. 

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 1 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 08.07.2010 № 2464-VI (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) (далі - Закон № 2464-VI) єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок) - консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов`язкового державного соціального страхування в обов`язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Згідно з частиною першою, пунктами 2, 3 частини другої статті 12 Закону № 2464-VI завданнями центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, є забезпечення адміністрування єдиного внеску шляхом його збору, ведення обліку надходжень від його сплати та здійснення контролю за сплатою єдиного внеску. Центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, відповідно до покладених на нього завдань: забезпечує збір та ведення обліку надходжень від сплати єдиного внеску; здійснює контроль за додержанням законодавства про збір та ведення обліку єдиного внеску, правильністю нарахування, обчислення, повнотою і своєчасністю сплати єдиного внеску.

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 14 Закону № 2464-VI органи доходів і зборів зобов`язані здійснювати контроль за дотриманням платниками єдиного внеску вимог цього Закону.

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 6, частини 8 статті 9 Закону № 2464-VI платник єдиного внеску зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок. Платники єдиного внеску, крім платників, зазначених у пунктах 4 і 5 частини першої статті 4 цього Закону, зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 20 числа наступного місяця, крім гірничих підприємств, які зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 28 числа наступного місяця.

Указом Президента України від  14.04.2014 № 405/2014 уведено в дію рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13.04.2014 «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України».

З 15.10.2014 набрав чинності Закон України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» від 02.09.2014 № 1669-VII (далі - Закон № 1669-VII), який визначає тимчасові заходи для забезпечення підтримки суб`єктів господарювання, що здійснюють діяльність на території проведення антитерористичної операції, та осіб, які проживають у зоні проведення антитерористичної операції або переселилися з неї під час її проведення.

Відповідно до абзацу 2 статті 1 Закону № 1669-VII територія проведення антитерористичної операції - територія України, на якій розташовані населені пункти, визначені у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13.04.2014 «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» від 14.04.2014 № 405/2014.

Згідно з Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 02.12.2015 № 1275-р «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, та визнання такими, що втратили чинність, деяких розпоряджень Кабінету Міністрів України» м. Покровськ Донецької області належить до переліку населених пунктів, де проводилася антитерористична операція.

Відповідно до підпункту 8 пункту 4 статті 11 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» від 02.09.2014 № 1669-VII, який набрав чинності 15.10.2014, розділ VIII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 08.07.2010 № 2464-VI доповнено пунктом 9-3.

Згідно з абзацом першим пункту 9-3 платники єдиного внеску, визначені статтею 4 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», які перебувають на обліку в органах доходів і зборів, розташованих на території населених пунктів, визначених переліком, зазначеним у статті 2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», де проводилася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» від 14.04.2014 № 405/2014, звільняються від виконання своїх обов`язків, визначених частиною другою статті 6 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», на період з 14.04.2014 до закінчення антитерористичної операції або військового чи надзвичайного стану.

Відповідно до абзацу 2 пункту 9-3 підставою для такого звільнення є заява платника єдиного внеску, яка подається ним до органу доходів і зборів за основним місцем обліку або за місцем його тимчасового проживання у довільній формі не пізніше тридцяти календарних днів, наступних за днем закінчення антитерористичної операції.

Згідно з абзацом 3 пункту 9-3 відповідальність, штрафні та фінансові санкції, передбачені цим Законом за невиконання обов`язків платника єдиного внеску в період з 14.04.2014 до закінчення антитерористичної операції, до платників єдиного внеску, зазначених у цьому пункті, не застосовуються.

В абзаці 4 пункту 9-3 визначено, що недоїмка, що виникла у платників єдиного внеску, які перебувають на обліку в органах доходів і зборів, розташованих на території населених пунктів, визначених переліком, зазначеним у статті 2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», де проводилася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13.04.2014 «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» від 14.04.2014 № 405/2014, визнається безнадійною та підлягає списанню в порядку, передбаченому Податковим кодексом України для списання безнадійного податкового боргу.

Відповідно до Закону України від 02.03.2015 № 219-VIII відбулося унормування розділу VIII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», унаслідок чого пункт 9-3 в редакції Закону України від 02.09.2014 № 1669-VII вважався пунктом 9-4.
 
Пунктом 28 розділу І Закону України від 24.12.2015 № 911-VIII, який набрав чинності з 01.01.2016, виключено  підпункт 8 пункту 4 статті 11 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», яким було доповнено розділ VIII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» пунктом 9-3 (у подальшому пункт 9-4). 

При цьому до Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 08.07.2010 № 2464-VI аналогічні зміни не внесені, тому пункт 9-4 розділу VIII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 2464-VI залишився чинним і діяв станом на спірний період - травень 2016 року. 

Зважаючи на норми пункту 9-4 Закону № 2464-VI перебування платників єдиного внеску на обліку в органах доходів і зборів, розташованих на території населених пунктів, де проводилася антитерористична операція, є підставою для зупинення відповідальності за невиконання обов`язків платника єдиного внеску в період з 14 квітня 2014 року до закінчення антитерористичної операції. Закон № 2464-VІ, не скасовуючи обов`язків платника єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, надає можливість на період антитерористичної операції не виконувати їх у встановлені строки (своєчасно) та в повному обсязі.

Ця позиція узгоджується з позицією Верховного Суду, викладеною у рішенні Верховного Суду від 30.03.2018 у зразковій справі № 812/292/18 (адміністративне провадження № Пз/9901/22/18) та у постановах Верховного Суду від 03.09.2018 у справі № 805/2809/17-а (провадження № К/9901/29233/18), від 03.09.2018 у справі № 805/1617/17-а (провадження № К/9901/24213/18), від 07.11.2018 у справі № 812/74/17 (провадження № К/9901/31445/18), від 23.10.2018  у справі № 805/2491/15-а (провадження №К/9901/10444/18), від 13.06.2019 у справі № 805/4539/16-а (провадження № К/9901/21175/18).

Отже, суд першої інстанції, з яким погодився суд апеляційної інстанції, дійшов правильного висновку про те, що позивач - платник єдиного внеску, який перебував на обліку органу доходів і зборів, розташованому на території населеного пункту, де проводилася така операція, звільнений від відповідальності за несвоєчасну сплату єдиного внеску з 14.04.2014 і до закінчення антитерористичної операції. Відповідач протиправно, не враховуючи вимог пункту 9-4 розділ VIII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» (у редакції, чинній на час виникнення спірних відносин), якими передбачено звільнення платників єдиного внеску від виконання своїх обов`язків щодо своєчасного та в повному обсязі нараховування, обчислення і сплати єдиного внеску та заборонено застосування відповідальність за невиконання обов`язків платника єдиного внеску, направив вимогу про сплату боргу, зокрема в сумі 349071,58 грн за травень 2016 року.

Верховний Суд вважає, що суди попередніх інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права. Доводи, наведені в касаційній скарзі, є такими, що не спростовують висновків судів попередніх інстанцій. Підстави для задоволення касаційної скарги відсутні.

Керуючись статтями 343, 350, 355, 356, 359, 375, підпунктом 4 пункту 1 Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України, -

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Красноармійської об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Донецькій області залишити без задоволення, а постанову Донецького окружного адміністративного суду від 10.10.2016 та ухвалу Донецького апеляційного адміністративного суду від 30.11.2016 - без змін. 

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

...........................

...........................

...........................

Л.І. Бившева
Т.М. Шипуліна 
 В.В. Хохуляк ,
Судді Верховного Суду