ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

22 квітня 2020 року 	м. Дніпро	справа № 404/1332/20(2-а/404/114/20)	

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
судді-доповідача:  Шальєвої В.А.
суддів:                           Білак С.В., Олефіренко Н.А.,     
розглянувши в порядку письмового провадження в залі судового засідання Третього апеляційного адміністративного суду у м. Дніпрі апеляційну скаргу інспектора взводу № 1 роти № 3 батальйону Управління патрульної поліції в Кіровоградській області Департаменту патрульної поліції Чередніченка Сергія Володимировича на рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда від 17.03.2020 р. (суддя Кулінка Л.Д., повне судове рішення складено 17.03.2020 р.) в справі № 404/1332/20 за позовом ОСОБА_1  до інспектора взводу № 1 роти № 3 батальйону № 1 Управління патрульної поліції в Кіровоградській області Департаменту патрульної поліції Чередніченка Сергія Вадимовича, третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, - Управління патрульної поліції в Кіровоградській області, про скасування постанови про адміністративне правопорушення, 
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернулась до Кіровського районного суду м. Кіровограда з адміністративним позовом до  інспектора взводу № 1 роти № 3 батальйону № 1 Управління патрульної поліції в Кіровоградській області Департаменту патрульної поліції Чередніченка Сергія Вадимовича, третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, - Управління патрульної поліції в Кіровоградській області, про визнання неправомірними (протиправними) дій, скасування постанови про накладення адміністративного стягнення в справі про адміністративне правопорушення в сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії НК № 547307 від 21.02.2020 р., закриття справи про адміністративне правопорушення.
Рішенням Кіровського  районного суду м. Кіровограда  від 17.03.2020 р. позов задоволено частково, скасовано постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії НК № 547307 від 21.02.2020 року, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення;  в іншій частині позовних вимог відмовлено.
В апеляційній скарзі відповідач просить скасувати рішення з підстав неповного з`ясування судом першої інстанції обставин, що мають значення для справи, неправильного застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову. Апелянт  вказує, що позов пред`явлено не до належного відповідача, оскільки інспектори діють не як самостійний суб`єкт владних повноважень, а від імені  органів Національної поліції або Департаменту патрульної поліції. При цьому посилається на постанову Верховного Суду від 26.12.2019 р. в справі № 724/716/16-а.
Судом першої інстанції порушено приписи статті 162 КАС України та встановлено завідомо «термінові» процесуальні строки, які унеможливили подання відзиву на позову заяву.
Апелянт зазначає, що вчинення позивачем адміністративного правопорушення підтверджено відомостями технічного приладу, за допомогою якого зафіксовано перевищення обмежень швидкісного режиму, - TruCAM LTI 20/20, яким зафіксовано показник швидкості руху транспортного засобу під керування позивача - 73 км/г. 
Вважає посилання позивача про отримання доказів із застосуванням цього приладу в ручному режимі необґрунтованими, оскільки можливість використання приладу в ручному режимі прямо передбачена свідоцтвом про повірку приладу та іншими документами.
У відзиві на апеляційну скаргу позивач просить залишити рішення суду першої інстанції без змін, відмовивши у задоволенні апеляційної скарги.
Справа судом розглянута  без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами на підставі п. 1 ч. 1 ст. 311 КАС України у зв`язку з відсутністю клопотань від усіх учасників справи про розгляд справи за їх участю.
Перевіривши  законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд доходить висновку, що апеляційна скарга має  бути  задоволена  з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено, що інспектором Управління патрульної поліції в Кіровоградській області Департаменту патрульної поліції, лейтенантом поліції Чередніченком С.В. складено постанову серії НК № 547307 від 21.02.2020 року, в якій зазначено, що 21 лютого 2020 року о 11 год. 40 хв. в місті Кропивницькому по вулиці Холодноярській, 165 водій, керуючи транспортним засобом Lexus RX350 , державний номер НОМЕР_2 , рухався зі швидкістю 73 км/год. при дозволених 50 км/год, порушив допустиме обмеження швидкості руху транспортного засобу на 23 км/годину, чим порушив пункт 12.4  Правил дорожнього руху.
Частково задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що  крім постанови будь-яких інших доказів на підтвердження вини позивача у порушенні Правил дорожнього руху не наведено, наявність складу адміністративного правопорушення не підтверджується.
Відмовляючи у задоволенні позовних вимог в частині визнання протиправними дій відповідача, суд першої інстанції вважав, що нормами  Кодексу адміністративного судочинства України   не передбачено право суду на визнання або не визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними (незаконними).
Відмовляючи у задоволенні позову в частині вимог про закриття справи про адміністративне правопорушення, суд першої інстанції вказав, що  за правилами  статті 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення  по справі про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить одну з таких постанов: 1) про накладення адміністративного стягнення; 2) про застосування заходів впливу, передбачених  статтею 24-1 цього Кодексу; 3) про закриття справи.
Існує певний порядку, при дотриманні якого орган (посадова особа) має повноваження приймати постанову про накладення адміністративного стягнення чи закриття справи. Повноваженнями закривати справу про адміністративне правопорушення наділений той орган чи посадова особа, яким винесено постанову про притягнення особи до адміністративної відповідальності.    
Отже, адміністративні суди не наділені повноваженнями закривати провадження в справі про адміністративне правопорушення. При цьому суд першої інстанції послався на позицію Верховного Суду, викладену у постанові від 21.08.2019 року у справі № 336/3933/17.
Здійснюючи апеляційний перегляд справи в межах доводів та вимог апеляційної скарги, тобто в частині задоволених позовних вимог, суд визнає висновок про задоволення позову необґрунтованим, з огляду на наступне.
Судом встановлено, що 21.02.2020 р.  інспектором взводу № 1 роти № 3  батальйону  Управління патрульної поліції у Кіровоградській області сержантом поліції Чередніченком С.В. прийнято постанову серії НК № 547307  у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП, яким накладено на ОСОБА_1 стягнення у вигляді штрафу у розмірі 255 грн. За змістом постанови водій ОСОБА_1 21.02.2020 р. о 11 годині 40 хвилин, керуючи транспортним засобом марки Lexus RX 350,  номерний знак НОМЕР_2 , у м. Кропивницький, вул. Холодноярська, 165, перевищила встановлене обмеження швидкості руху в населеному пункті більш як на 20 км/год, рухаючись зі швидкістю 73 км/год. Швидкість вимірювалась приладом TruCAM ТС000703. Тобто, ОСОБА_2 порушила вимоги п. 12.4  Правил дорожнього руху України та скоїла адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП.
Пунктом 12.4 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 р. № 1306, встановлено, що у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год.
Частиною 1 статті 122 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність, зокрема, за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину у вигляді накладення штрафу в розмірі п`ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.
Як зазначено вище, висновок суду першої інстанції про задоволення позову в частині скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення мотивований не наданням відповідачем  жодних доказів на підтвердження скоєння позивачем порушень пункту 12.4 Правил дорожнього руху.
Апелянт  вказує, що у встановлений судом першої інстанції 3-денний строк на подання відзиву на позову заяву він не мав можливості реалізувати своє право на подання відзиву та доказів на підтвердження правомірності рішення.
Доводи апелянта про встановлення судом стислого терміну на подання відзиву суд визнає необґрунтованими з тих підстав, що ця справа є терміновою, для вирішення якої законодавцем у статті 286 КАС України  встановлено скорочений термін розгляду справи - 10 днів.    
Разом з тим, суд звертає увагу на наступне.
Матеріали справи містять відомості про отримання повідомлення на адресу відповідача та третьою особою про розгляд справи 17.03.2020 р. особою (без зазначення прізвища, ім`я, посади, повноважень на отримання кореспонденції) 06.03.2020 р. із проставлянням відбитку печатки для довідок УПП в Кіровоградській області (а.с. 18-19). Разом з тим, ці повідомлення не містить відомостей про отримання відповідачем та третьою особою ухвали про відкриття провадження у справі.
Таким чином, матеріали справи не містять достовірних відомостей про належне повідомлення судом першої інстанції відповідача та третьої особи про дату, час та місце розгляду справу, про направлення ухвали про відкриття провадження у справі, копії позовної заяви, про роз`яснення відповідачу та третій особі права подання відзиву та доказів на підтвердження правомірності рішення.
Відповідно до частини 4 статті 308 КАС України докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.
Враховуючи викладене, суд визнає причини неподання відповідачем доказів такими, що об`єктивно не залежали від нього, та   приймає докази, подані апелянтом.
Стосовно доведеності вчинення позивачем правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 122 КУпАП, суд зазначає наступне.
Дослідженням доказів, наданих апелянтом до суду, які прийняті судом відповідно до ч. 4 ст. 308 КАС України, серед яких відеозаписи з нагрудної відеокамери поліцейського, фото з TruCAM ТС000703, судом встановлено, що дійсно, позивачем у межах населеного пункту перевищена дозволена швидкість руху (50 км/г) більше ніж на 20 км/г.
При цьому фото  з вимірювача TruCAM ТС000703 містить інформацію про перевищення швидкості автомобілем марки Lexus RX 350,  номерний знак НОМЕР_3 , швидкість якого склала 73 км/г.
Таким чином, суд вказує на доведеність вчинення позивачем порушення п. 12.4 Правил дорожнього руху та, відповідно, адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП.
Суд визнає такими, що не знайшли підтвердження, підстави позову стосовно порушення відповідачем процедури притягнення до адміністративної відповідальності, розгляду справи про адміністративне правопорушення в частині перешкоджання в отриманні правової допомоги під час розгляду справи про адміністративні правопорушення.
Так, дослідженням відеозапису з нагрудної камери поліцейського встановлено, що відповідачем дотримана процедура розгляду справи про адміністративні правопорушення. Відповідачем повідомлено позивача, яке порушення нею вчинено, роз`яснено права особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, зокрема, право на отримання професійної правничої допомоги, позивача ознайомлено з доказами, які підтверджують факт порушення нею п. 12.4 Правил дорожнього руху, а саме з фото з вимірювача   TruCAM ТС000703.
Позивач повідомила інспектора про те, що вона є юристом за фахом, обізнана в обсязі прав. При цьому від позивача не надходило клопотань про виклик адвоката, позивач не просила відтермінувати процедуру розгляду справи про адміністративне правопорушення, а навпаки просила пришвидшити розгляд справи та винесення постанови, оскільки поспішає на роботу.
Крім того, є незмістовними посилання позивача, викладені в позовній заяві, що в оскарженій нею постанові відсутнє посилання на докази, зокрема, відеофіксацію, оскільки в постанові зазначено, що до постанови  додаються «відео, БК 48, (прилад) відео з приладу  TruCAM ТС000703 ОСОБА_1 ».
Суд визнає необґрунтованим посилання позивача на  відсутність належних та допустимих доказів, які підтверджують факт правопорушення, а фото та відео з вимірювача є неналежними доказами у зв`язку з виключенням цього типу засобу вимірювальної техніки з Державного реєстру.
Лазерний вимірювач швидкості транспортних засобів TruCAM LTI 20/20 має сертифікат затвердження типу засобів вимірювальної техніки від 29.08.2012 р. № UA-MI/1-2903-2012, зареєстрований в Державному реєстрі засобів вимірювальної техніки за № У3197-12.
Наказом Міністерства економічного розвиту і торгівлі України від 02.11.2015 р. № 1362 внесено зміни до Державного реєстру засобі вимірювальної техніки, зокрема, виключено з реєстру певні типи засобів вимірювальної техніки, внесені за відповідними номерами, в тому числі й У3197-12.
Разом з тим, засоби вимірювальної техніки, введені в експлуатацію до моменту виключення з реєстру, дозволяється застосовувати за умови позитивних результатів перевірки.
Відповідно до свідоцтва про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки від 23.10.2019 р. № 22-01/16811, виданого Державним підприємством  «Всеукраїнський  державний науково-виробничий центр стандартизації, метрології, сертифікації та захисту прав споживачів», лазерний вимірювач швидкості  транспортних засобів  TruCAM LTI 20/20 № ТС000703 є придатним до застосування, максимальна допустима похибка при вимірювання швидкості в ручному та автоматичному режимів складає ±2км/г.
Доводи позивача про  обов`язковість складення протоколу про адміністративне правопорушення через оспорення нею факту вчинення правопорушення також є безпідставними.
Процедуру провадження у справі про адміністративне правопорушення визначає Кодекс України про адміністративні правопорушення, відповідно до статті 222 якого органи  Національної  поліції  розглядають, зокрема,  справи  про   адміністративні правопорушення про порушення  правил  дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху  транспорту, правил користування засобами транспорту, до яких відносяться правопорушення, передбачені статтею 122  цього кодексу.
Згідно з ч. 2 ст. 258 КУпАП  протокол  не  складається  у  разі  вчинення адміністративних правопорушень,  розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції,  та  адміністративних  правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі. 
Як встановлено ч. 4 ст. 258 цього кодексу у  випадках,  передбачених  частиною  другою цієї статті,  уповноваженими  органами  (посадовими  особами)  на місці вчинення   правопорушення   виноситься   постанова  у  справі  про адміністративне  правопорушення  відповідно  до  вимог  статті 283 цього Кодексу.
Процедуру оформлення поліцейськими підрозділів патрульної поліції та поліцейськими, на яких покладаються обов`язки із забезпечення безпеки дорожнього руху в окремих регіонах та населених пунктах, де тимчасово відсутня патрульна поліція (далі - поліцейський), матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, визначає Інструкція з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затверджена наказом МВС України від 07.11.2015 р. № 1395, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 10.11.2015 р. за № 1408/27853 (далі - Інструкція).
Відповідно до п. 4 розділу І «Загальні положення» Інструкції у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.
Постанова виноситься у разі виявлення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбачених статтями 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частинами першою, другою, третьою, п`ятою і шостою статті 121, статтями 121-1, 121-2, частинами першою, другою і третьою статті 122, частиною першою статті 123, статтею 124-1, статтями 125, 126, частинами першою, другою і третьою статті 127, статтями 128, 129, статтею 132-1, частинами шостою і одинадцятою статті 133-1, частинами першою, другою і третьою статті 140 КУпАП. 
Пунктами 1 та 2 розділу III «Розгляд справ про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху» встановлено, що справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення, за місцем проживання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, за місцем реєстрації транспортного засобу та на місці вчинення адміністративного правопорушення.
Постанова у справі про адміністративні правопорушення, передбачені статтями 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частинами першою, другою, третьою, п`ятою і шостою статті 121, статтями 121-1, 121-2, частинами першою, другою і третьою статті 122, частиною першою статті 123, статтею 124-1, статтями 125, 126, частинами першою, другою і третьою статті 127, статтями 128, 129, статтею 132-1, частинами шостою і одинадцятою статті 133-1, частинами першою, другою і третьою статті 140 КУпАП, виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення.
Згідно з п. 8 цього розділу Інструкції справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. За відсутності цієї особи справа розглядається лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи (стаття 268 КУпАП).
За приписами п. 5 розділу IV «Постанова по справі про адміністративне правопорушення» постанова оголошується негайно після закінчення розгляду справи (стаття 285 КУпАП). Копія постанови протягом трьох днів вручається або висилається поштою рекомендованим листом особі, стосовно якої її винесено.
У випадках, передбачених статтею 258 КУпАП, копія постанови у справі про адміністративне правопорушення вручається особі, щодо якої її винесено, на місці вчинення правопорушення (стаття 285 КУпАП).
Відтак, зазначеними нормами КУпАП та Інструкції встановлено, що в спірному випадку  відповідачем саме  на місці вчинення   правопорушення повинна бути  винесена   постанова  у  справі  про адміністративне  правопорушення.
Таким чином, суд визнає необґрунтованим   висновок суду першої інстанції про задоволення позову, доходить до висновку про доведеність вчинення позивачем порушення п. 12.4 Правил дорожнього руху та, відповідно, адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП, що обумовлює висновок про відсутність підстав для задоволення позову.
З урахуванням викладеного суд дійшов висновку, що судом першої інстанції  неповно з`ясовані  обставини, що мають значення для справи,  висновки, викладені у рішенні суду першої інстанції, не відповідають  обставинам справи, судом першої інстанції порушено норми процесуального права,  що є підставою  для скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення.
Оскільки предметом позову в цій справі є  рішення суб`єкта владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності, судове рішення суду апеляційної інстанції згідно з  ч. 3 ст. 272 КАС України не підлягає оскарженню в касаційному порядку. 
Керуючись ст. ст. 6, 7, 8, 9,   242, 243,   308, 311,   315,   317, 321,   322, 325  Кодексу адміністративного судочинства України, суд   
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу інспектора взводу № 1 роти № 3 батальйону Управління патрульної поліції в Кіровоградській області Департаменту патрульної поліції Чередніченка Сергія Володимировича на рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда від 17.03.2020 р.  в справі № 404/1332/20 задовольнити.
Рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда від 17.03.2020 р. в справі № 404/1332/20 за позовом ОСОБА_1  до інспектора взводу № 1 роти № 3 батальйону № 1 Управління патрульної поліції в Кіровоградській області Департаменту патрульної поліції Чередніченка Сергія Вадимовича, третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, - Управління патрульної поліції в Кіровоградській області, про скасування постанови про адміністративне правопорушення скасувати.
Ухвалити в справі № 404/1332/20 нове рішення.
В задоволенні позову ОСОБА_1  до інспектора взводу № 1 роти № 3 батальйону № 1 Управління патрульної поліції в Кіровоградській області Департаменту патрульної поліції Чередніченка Сергія Вадимовича, третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, - Управління патрульної поліції в Кіровоградській області, про скасування постанови про адміністративне правопорушення відмовити.
Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати її прийняття 22.04.2020 р. та відповідно до ч. 3 ст. 272 КАС України касаційному оскарженню не підлягає.
          Повне судове рішення складено 22.04.2020 р.
   
             Суддя-доповідач                                                                      В.А. Шальєва 

                               суддя                                                                      С.В. Білак 

                               суддя                                                                      Н.А. Олефіренко