П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

16 квітня 2020 р.	м.Одеса	Справа № 400/2833/19	
Головуючий в 1 інстанції: Гордієнко Т. О.
П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі: 
доповідача, судді:  Димерлія О.О.
суддів: Танасогло Т.М., Єщенка О.В.
за участю секретаря: Пономарьової Н.С.
розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Миколаївської митниці ДФС  на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 18 листопада 2019 року у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Миколаївський глиноземний завод" до Миколаївської митниці ДФС про визнання протиправними та  скасування рішень про коригування митної вартості товарів, карток відмови в прийнятті митних декларацій, митному оформленні чи митному пропуску товарів і транспортних засобів через митний кордон України, -
УСТАНОВИВ:
У вересні 2019 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Миколаївський глиноземний завод", звернувся до адміністративного суду з позовом до Миколаївської митниці ДФС (далі - відповідач) про визнання протиправними та скасування рішення Миколаївської митниці ДФС про коригування митної вартості товарів від 15.06.2019 № UA504010/2019/000139/2, від 26.06.2019 № UA504010/2019/000145/2, від 29.06.2019 № UA504010/2019/000150/2, картки відмови у прийнятті митної декларації, митному оформленні чи митному пропуску товарів і транспортних засобів через митний кордон України: UA504010/2019/00182 від 15.06.2019, № UA504010/2019/00188 від 26.06.2019, № UA504010/2019/00195 від 29.06.2019.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивачем надано відповідачу вичерпний перелік наявних документів, що дозволяють використовувати основний метод визначення митної вартості імпортованих товарів - за ціною контракту відповідно до п. 1 ч.1 ст. 57 Митного кодексу України. Відповідач протиправно скоригував митну вартість товару, тому рішення про коригування митної вартості товару та картки відмови слід скасувати.
За наслідками розгляду зазначеної справи Миколаївським окружним адміністративним судом від 18 листопада 2019 року прийнято рішення про задоволення позовних вимог.
Визнано протиправними та скасувати рішення про коригування митної вартості товарів № UA504010/2019/000139/2 від 15.06.2019, № UA504010/2019/000145/2 від 26.06.2019, № UA504010/2019/000150/2 від 29.06.2019, картки відмови у прийнятті митної декларації, митному оформленні чи митному пропуску товарів і транспортних засобів через митний кордон України: UA504010/2019/00182 від 15.06.2019, № UA504010/2019/00188 від 26.06.2019, № UA504010/2019/00195 від 29.06.2019.
Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Миколаївської митниці ДФС позивача судовий збір у сумі 19210 грн.
В апеляційній скарзі Миколаївська митниця ДФС, посилаючись на помилкове застосування судом першої інстанції норм матеріального права та невідповідність висновків суду обставинам справи, просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти нове про відмову у позові в повному обсязі.
Суд апеляційної інстанції заслухав суддю-доповідача, розглянув та обговорив доводи апеляційної скарги, перевірив матеріали справи та вважає, що апеляційна скарга Миколаївської митниці ДФС не підлягає  задоволенню.
Перевіряючи повноту з`ясування судом першої інстанції обставин справи та правильність застосування правових норм, апеляційний суд звертає увагу на таке.
Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, ТОВ “МГЗ” відповідно до контракту від 19.12.2017 № 208-0128278/17-492, специфікації № 19 від 25.08.2019 до нього, укладеного з ООО “Новомосковський хлор” м. Новомосковськ, ввезено на митну територію України “натр їдкий” за ціною 20 009,19 руб за тону. Відповідно до пп.2.1,3.1 Контракту, продавець зобов`язаний поставити товар на умовах СРТ ст. Жовтнева, згідно Інкотермс 2010, при цьому ціна на товар також визначається та приймається на умовах СРТ та включає в себе всі витрати по доставці товару до вказаного місця. Пунктом 2.2 Контракту сторони визначили, що ціна на товар вказується в Специфікаціях. Специфікацією №19 визначена вартість товару протягом червня 2019 – 20009,19 руб. за тону.
В якості основних документів для підтвердження митної вартості кожної з вказаних партій товару позивачем надані: контракт, специфікація №19, біржові котирування, інвойси, митна декларація країни відправника, накладні СМСГ.
Відповідач витребував по всіх трьох митних деклараціях додаткові документи для підтвердження митної вартості товару: 1) бухгалтерську документацію: щодо оплати складових митної вартості (страхування), страховий поліс, 2) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, 3) договір із третіми особами, пов`язаний з договором про поставку товарів, митна вартість яких визначається.
Позивач надав митниці додатково: інформацію щодо біржових котирувань, паспорти якості. Митницю повідомлено, що товар не страхувався, а тому надати страховий поліс немає можливості. Надати платіжний документ, що підтверджує факт сплати за товар не є можливим, оскільки сплата здійснюється протягом 21 календарних днів з дати його відвантаження. Контракт з третіми особами не укладався, оскільки позивач є кінцевим споживачем. 
За результатами контролю правильності визначення митної вартості вищевказаної партії товару відповідач прийняв рішення про коригування митної вартості товарів, яким визначив митну вартість задекларованого позивачем товару за ціною 0,5648 дол. США/кг із застосуванням резервного методу, за ціною товару ввезеного на митну територію за митною декларацією від 22.01.2019 №  UA 807170/2019/3323.
У зв`язку з відмовою відповідача прийняти вищевказані митні декларації, з метою розмитнення вищезазначеного товару, позивач подав нові митні декларації, у яких ціна ввезеного товару визначена відповідно до прийнятого відповідачем рішення про визначення митної   вартості та сплачено усі обов`язкові платежі, на підставі яких відповідачем здійснено митне оформлення товару та товар випущено у вільний обіг. 
Після прийнятті рішення про коригування митної вартості товару позивачем було доплачено мито та податок на додану вартість: по декларації 15.06.2019 № UA504010/2019/000139/2 доплачено мита на суму 118616,76 грн. та 455057,02грн. податок на додану вартість, від 26.06.2019 № UA504010/2019/000145/2 доплачено мито в сумі 126864,36грн., ПДВ - 486697,82грн.,  № UA504010/2019/000150/2 від 29.06.2019 доплачено мито в сумі 51   126,94 грн., ПДВ-196141,56 грн.
Не погоджуючись із вказаними рішенням про коригування митної вартості товарів та карткою відмови, позивач звернувся до суду з даним позовом.
Згідно із ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Порядок визначення митної вартості товарів, методи визначення митної вартості товарів, що переміщуються через митний кордон України передбачено Митним кодексом України та іншими актами законодавства, прийнятими у відповідності до вимог цього Кодексу. 
Згідно з ч.1  ст.51 МК України митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.
Частинами 1, 2, 3 ст. 53 Митного кодексу України визначено, що у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.
Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.
У разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту);  виписку з бухгалтерської документації; ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; копію митної декларації країни відправлення; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.
Статтею 54 Митного кодексу України передбачено, що контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.
Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється органом доходів і зборів шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.
За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів орган доходів і зборів визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.
Частиною 6 ст. 54 Митного кодексу України визначено, що орган доходів і зборів може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів.
Статтею 55 Митного кодексу України передбачено, що рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається органом доходів і зборів у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо органом доходів і зборів у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.
Відповідно до ст. 57 Митного кодексу України методи визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.
Таким чином, основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (контракту) щодо товарів. Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього кодексу.
Аналіз норм  Митного Кодексу України дає підстави для висновку, що органи доходів і зборів мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом, зокрема, витребування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей. Такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, порівнянням рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено, і таке інше.
Митний орган зобов`язаний зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовірності.
Встановивши відсутність достатніх відомостей, що підтверджують задекларовану митну вартість товарів, митниця повинна вказати, які саме складові митної вартості товарів є непідтвердженими, чому з поданих документів неможливо встановити дані складові, та які саме документи необхідні для підтвердження того чи іншого показника.
Позивач надав митниці всі документи, які були у нього в наявності. Розбіжностей у документах, наданих позивачем для митного оформлення, щодо вартості товарів немає. Розмір цін за одиницю товару до контракту відповідає розміру цін у інвойсах. Надані позивачем документи також не містять ознак підробки, тому правових підстав для коригування митної вартості у відповідача немає. 
Посилання відповідача у відзиві на те, що митна вартість товару, заявлена декларантом не відповідає “дійсній ціні” імпортованого товару, на яку нараховуються митні платежі, ґрунтується на припущення та не підтверджені жодними доказами, оскільки відповідно до  ст. ст. 189,190 Господарського Кодексу ціна є вираженим у грошовій формі еквівалентом одиниці товару (продукції, робіт, послуг, матеріально-технічних ресурсів, майнових та немайнових прав), що підлягає продажу (реалізації), який повинен застосовуватися як тариф, розмір плати, ставки або збору, крім ставок і зборів, що використовуються в системі оподаткування.
Таким чином суб`єкти господарювання є вільними у визначенні умов договору, у т.ч. визначенні ціни договору.
Також відповідач у відзиві зазначає, що  розрахунок ціни відповідно до умов додаткової угоди, здійснено за формулою у доларах, а ціна товару, зазначена у специфікаціях зазначена в рублях, при цьому перерахунок здійснено з використанням середнього курсу Центробанку Росії. Ні під час митного оформлення, ні при позовній заяві позивачем не надано документальної інформації щодо зазначеного середнього курсу Центробанку Росія, яка є основним документальним підтвердженням розрахунку ціни.
Також відповідачем не зазначено, з яких підстав декларант повинен був надати обґрунтування та документальне підтвердження зниження контрактної ціни на 50 дол. США.
Відповідно до п.2.5 Контракту зазначено, що ціна товару і вартість кожної партії товару перераховується в російські рублі по середньому курсу Центробанка Росія в період з 16 числа перед-попереднього місяця відгрузки по 15 число місяця попереднього відгрузці і зазначаються у Специфікаціях, підписаних сторонами. 
Відтак, ціна товару визначається в специфікації. Сторони контракту, як рівні сторони господарювання визначили в такий спосіб ціну товару за контрактом, тому ненадання інформації щодо зазначеного середнього курсу Центробанку Росія, відсутність біржових котирувань ICIS не свідчить про неможливість розмитнення товару за першим методом-ціною контракту. 
Відповідач зазначає, що декларантом заявлені недостовірні дані щодо опису товару , оскільки у митних деклараціях до митного оформлення надано товар “натр їдкий, очищений”, а у товаросупроводжувальних документах та на митну територію України був ввезений товар “натр їдкий технічний”. У митних деклараціях позивача тільки у графі 31 зазначено - натр їдкий очищений, але вся інша інформація стосовно ввезено товару, яка міститься в митній декларації свідчить, що ввезено “натр їдкий технічний” - Марка товару зазначена відповідно до ГОСТу, зазначеного у товаросупроводжувальних документах - ГОСТ Р 55064-2012 та код товару УКТЗЕД відповідає коду “натр їдкий, технічний”, тому цей недолік ВМД не може свідчити, що позивачем заявлені недостовірні дані, про що вірно вказано судом першої інстанції. 
В апеляційній скарзі митний орган зазначає, що про невідповідність дійсної вартості товару свідчить те, що сода каустична очищена та сода каустична технічна, незважаючи на значні якісні відмінності, імпортована позивачем за однаковою ціною.
Апеляційний суд зазначає, що надання знижки покупцю є результатом комерційних переговорів, та не повинно обґрунтовуватись декларантом. В свою чергу, митною вартістю товару за ціною договору щодо товарів, що імпортуються, є вартість операції, тобто ціна, що фактично сплачена або підлягає сплаті за товар.
Митний орган в апеляційній скарзі стверджує, що відповідно до українського законодавства страхування перевезення небезпечних вантажів є обов`язковим. Отже, митний орган вважає, що в нього є підстави вважати, що вантаж застрахований, та, відповідно, позивач зобов`язаний надати відповідні документи та врахувати вартість страхування у вартості товару.
Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджено, що товар поставлявся на умовах СРТ станція Жовтнева (Інкотермс 2010)
За офіційними правилами тлумачення торгівельних правил Інкотермс в редакції 2010 року термін СРТ означає, що продавець доставить товар названому їм перевізнику. Крім цього, продавець зобов`язаний оплатити витрати, пов`язані з перевезенням товару до названого пункту призначення. Це означає, що покупець бере на себе всі ризики втрати чи пошкодження товару, як і інші витрати після передачі товару перевізнику. За умовами терміна СРТ на продавця покладається обов`язок по митному очищенню товару для експорту. Даний термін може застосовуватися під час перевезення товару будь-яким видом транспорту, включаючи змішані перевезення.
Враховуючи зазначене, колегія суду погоджується з доводом позивача, що витрати на страхування перевезення небезпечних вантажів, як і інші транспортні витрати (якщо мали місце) по доставці товару до вказаного місця включені до ціни товару.
Крім того, митний орган в апеляційній скарзі зазначає, що у пункті 2.2 контракту №208-0128278/17-492 від 19.12.2019 року зазначені умови поставки FOB (Інкотермс 2010), які застосовуються виключно для морських та водних перевезень та включає в себе оплату лиш до порту, без врахування транспортних витрат.
Суд не погоджується з вказаним доводом митного органу, оскільки, у пункті 2.2 контракту №208-0128278/17-492 від 19.12.2019 року (а.с.15) як і у пункті 1 додаткової угоди № 9 (арк. с. 33) міститься формула розрахунку ціни за товар, а не умови поставки. FOB MED Low - це середнє котирування, що публікується агентством ICIS та не має відношення до Інкотермс.
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції  що позивачем надано всі необхідні документи для визначення митної вартості імпортованого товару за першим методом, а тому відмова митного органу у митному оформленні товару та подальше коригування його вартості за допомогою наступних методів є протиправними.
Враховуючи встановлені обставини справи, оцінивши докази у справі в їх сукупності та норми чинного законодавства, що регулюють спірні правовідносини, колегія суддів вважає вірним висновок суду першої інстанції щодо наявності підстав для задоволення позову.
У зв`язку з відмовою у задоволенні апеляційної скарги  та залишенням без змін рішення суду першої інстанції у відповідності до ст. 139 КАС України апеляційний суд не здійснює зміну розподілу судових витрат. 
Згідно зі  ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, рішення або ухвалу - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст. ст. 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд, – 

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Миколаївської митниці ДФС – залишити без задоволення, а рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 18 листопада 2019 року  по справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Миколаївський глиноземний завод" до Миколаївської митниці ДФС про визнання протиправними та  скасування рішень про коригування митної вартості товарів, карток відмови в прийнятті митних декларацій, митному оформленні чи митному пропуску товарів і транспортних засобів через митний кордон України – без змін. 
Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Повний текст судового рішення складенота підписано 24.04.2020 року.

Суддя-доповідач:          О.О.Димерлій

Суддя:          Т.М. Танасогло

Суддя:          О.В. Єщенко