ПОСТАНОВА
Іменем України

19 червня 2020 року 
Київ
справа №759/6396/16-а
адміністративне провадження №К/9901/17575/18
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: судді-доповідача Берназюка Я.О., судді Коваленко Н.В., судді Шарапи В.М., розглянувши в письмовому провадженні у касаційному порядку адміністративну справу 
за позовом ОСОБА_1 
до Правобережного об`єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві
про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити певні дії
за касаційною скаргою ОСОБА_1 
на постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 13 квітня 2017 року (прийняту у складі колегії: головуючого судді Костюк Л.О., суддів Бужак Н.П., Твердохліб В.А.),
В С Т А Н О В И В :
Короткий зміст позовних вимог
У березні 2014 року ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 , позивач) звернулась до суду із позовом до Управління Пенсійного фонду України у Святошинському районі міста Києва (далі також - відповідач) з позовом про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити певні дії. 
Короткий зміст рішень судів попередніх інстанцій
Постановою Святошинського районного суду м. Києва від 21 вересня 2016 року адміністративний позов задоволено, а саме: визнано неправомірними дії Управління Пенсійного фонду України в Святошинському районі м. Києва з перерахунку пенсії ОСОБА_1 з урахуванням трудового стажу та заробітної плати відповідно до довідки про сплату страхових внесків до Пенсійного фонду України від 16 листопада 2012 року №1473/05; зобов`язано Правобережне об`єднане управління Пенсійного Фонду України в м. Києві здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_1 виходячи з трудового стажу та заробітку, що були враховані при призначенні пенсії, починаючи з 1 січня 2013 року.
Суд першої інстанції, задовольняючи позов, виходив з того, що скасувавши рішення про утримання надміру виплаченої пенсії, відповідач фактично визнав, що ОСОБА_1 , при зверненні за призначенням пенсії, не були порушені вимоги чинного законодавства, у зв`язку із чим суд прийшов до висновку, що законних підстав, для проведення спірного перерахунку не було, а відтак такі дії відповідача зі здійснення цього перерахунку є протиправними.
Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 13 квітня 2017 року апеляційну скаргу Правобережного об`єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві задоволено; постанову Святошинського районного суду м. Києва від 21 вересня 2016 року скасовано та ухвалено у справі нову постанову, якою у задоволенні позову відмовлено.
Постановляючи зазначене рішення, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що, враховуючи факт працевлаштування позивача відповідачем з 11 січня 2004 року, матеріали пенсійної справи позивача правомірно приведено у відповідність до вимог чинного законодавства.
Короткий зміст та обґрунтування вимог касаційної скарги 
Не погоджуючись з рішенням суду апеляційної інстанції, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права, позивач звернувся з касаційною скаргою до Вищого адміністративного суду України, в якій просив скасувати судове рішення суду апеляційної інстанції та залишити в силі судове рішення суду першої інстанції.
Доводи касаційної скарги зводяться до незгоди позивача із діями відповідача при перерахунку пенсії з урахуванням періодів її роботи фізичною особою-підприємцем.
Позиція інших учасників справи
19 червня 2017 року до суду надійшли заперечення відповідача на касаційну скаргу позивача, в яких зазначається, що рішення суду апеляційної інстанції є законним та обґрунтованим, прийнятим з правильним застосуванням норм матеріального права та при дотриманні норм процесуального права, тому просить залишити касаційну скаргу без задоволення, а рішення суду апеляційної інстанції - без змін.
Процесуальні дії у справі та клопотання учасників справи
Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 25 травня 2017 року відкрито касаційне провадження у справі №759/6396/16-а, витребувано адміністративну справу та запропоновано сторонам надати заперечення на касаційну скаргу, однак розгляд справи цим судом не був закінчений.
У зв`язку із початком роботи Верховного Суду, на виконання підпункту 4 пункту 1 Розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції, чинній з 15 грудня 2017 року, далі - КАС України) матеріали цієї справи передано до Верховного Суду.
Суддя-доповідач ухвалою від 18 червня 2020 року прийняв до провадження адміністративну справу №759/6396/16-а та призначив її до розгляду в порядку письмового провадження за наявними матеріалами без повідомлення та виклику учасників справи колегією у складі трьох суддів з 19 червня 2020 року.
Позивачем подано клопотання про розгляд справи в судовому засіданні, в задоволенні якого було відмовлено ухвалою Верховного Суду від 18 червня 2020 року.
Встановлені судами попередніх інстанцій обставини справи
Судами попередніх інстанцій на підставі наявних у матеріалах справи доказів встановлено, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в Правобережному об`єднаному управлінні Пенсійного фонду України в м. Києві з 11 січня 2004 року і отримує пенсію за віком, що призначена відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» 9 липня 2003 року №1058-IV (далі - Закон №1058-IV).
На час призначення розмір пенсії обчислювався з урахуванням страхового стажу 32 роки 2 місяці 16 днів та заробітної плати, визначеної за періоди роботи з 1 листопада 1993 року по 30 вересня 1994 року та з 1 листопада 1994 року по 15 листопада 1998 року, тобто з розрахунку 60 календарних місяців страхового стажу підряд, як це передбачено статтею 40 Закону №1058-IV.
Судом апеляційної інстанції також встановлено, що відповідно до заяви про призначення (перерахунок) пенсії, позивачем зазначено, що вона не працює.
Також судом апеляційної інстанції встановлено, що позивачем не було повідомлено відповідача про той факт, що вона займається підприємницькою діяльністю, не надано документ про відсутність доходів від підприємницької діяльності.
Відповідно до поданої заяви про призначення пенсії та поданих до заяви документів, позивачу призначено пенсію за віком, яка розрахована відповідно до Закону №1058-IV.
5 грудня 2012 року відповідачем виявлено факт працевлаштування позивача.
Факт працевлаштування позивача виявлено Управлінням відповідно до відомостей, які знаходяться в системі ІКІС ПФУ «Реєстр страхувальників ДРСС», де зазначено, що починаючи з 28 жовтня 1999 року позивач зареєстрована як фізична особа-підприємець.
Так, 5 грудня 2012 року судом апеляційної інстанції встановлено, що позивач зареєстрована як фізична особа-підприємець, та відповідно до довідки від 16 грудня 2012 року №1473/05 у період з 19 травня 1999 року по 15 грудня 1999 року, з 18 січня 2000 року по 24 травня 2000 року, з 4 липня 2000 року по 31 грудня 2001 року та з 3 січня 2002 року по 28 лютого 2002 року позивач сплачувала страхові внески за спрощеною системою оподаткування.
Враховуючи положення статті 56 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 5 листопада 1991 року №1788-ХІІ (далі - Закон №1788-ХІІ), відповідачем вказані періоди зараховано до страхового стажу і за ці періоди врахована заробітна плата, з якої визначено розмір пенсії.
Заробітна плата визначена за період роботи з 1 листопада 1993 року по 30 вересня 1994 року та з 1 листопада 1994 року по 15 листопада 1998 року (на підставі довідок) та з 4 липня 2000 року по 31 грудня 2002 року та з 3 січня 2002 року по 28 лютого 2002 року - за всі періоди страхового стажу за даними системи персоніфікованого обліку.
Із періоду заробітку, з якого обчислювався розмір пенсії позивача, виключено 41 місяць підряд, як період з найменшим заробітком: з 1 листопада 1993 року по 31 січня 1997 року як це передбачено абзацом 3 частини першої статті 40 Закону №1058-IV.
Як результат, індивідуальний коефіцієнт заробітної плати зменшився і становить 1,52136. Страховий стаж збільшився і становить 34 роки 9 місяці 14 днів.
1 січня 2013 року пенсія ОСОБА_1 була піддана перерахунку, за яким до страхового стажу з якого розраховувалась пенсія було додатково зараховано періоди з 4 липня 2000 року по 31 грудня 2002 року та з 3 січня 2002 року по 28 лютого 2002 року, протягом яких фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 сплачувались страхові внески за спрощеною системою оподаткування, відповідно до довідки Управління від 16 листопада 2012 року №1473/05, і пенсія була розрахована з урахуванням трудового стажу 34 роки 9 місяців 14 днів.
Внаслідок перерахунку розмір пенсії до виплати зменшився, у зв`язку з чим відповідачем було прийнято рішення про утримання з позивача суми переплаченої пенсії.
ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ 
Оцінка висновків судів попередніх інстанцій і доводів учасників справи
Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та доводам касаційної скарги, а також виходячи з меж касаційного перегляду справи, визначених статтею 341 КАС України, колегія суддів зазначає наступне.
Згідно з положенням частини четвертої статті 328 КАС України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
Відповідно до частин першої, другої та третьої статті 242 КАС України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Крім того, стаття 2 та частина четверта статті 242 КАС України встановлюють, що судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, а саме бути справедливим та неупередженим, своєчасно вирішувати спір у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Зазначеним вимогам процесуального закону постанова Київського апеляційного адміністративного суду від 13 квітня 2017 року відповідає, а викладені у касаційній скарзі доводи скаржника є неприйнятні з огляду на наступне.
Згідно із пунктом 3 частини першої статті 11 Закону №1058-IV фізичні особи - суб`єкти підприємницької діяльності, у тому числі ті, які обрали особливий спосіб оподаткування (фіксований податок, єдиний податок, фіксований сільськогосподарський податок), підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню.
Відповідно до Закону №1788-ХІІ право на трудову пенсію мають особи, зайняті суспільно корисною працею, при додержанні інших умов, передбачених цим Законом, які займаються підприємницькою діяльністю, заснованою на особистій власності фізичної особи та виключно її праці, - за умови сплати страхових внесків до Пенсійного фонду України.
Підтвердженням трудового стажу є сплата страхових внесків згідно зі статтею 56 Закону №1788-ХІІ. До стажу роботи зараховується також будь-яка інша робота, на якій працівник підлягав державному соціальному страхуванню, або за умови сплати страхових внесків, період одержання допомоги по безробіттю, а також робота в`язнів і робота за угодами цивільно-правового характеру за умови сплати страхових внесків.
Крім того, згідно зі статтею 102 Закону №1788-ХІІ пенсіонери зобов`язані повідомляти орган, що призначає пенсії, про обставини, що спричиняють зміну розміру пенсії або припинення її виплати. У разі невиконання цього обов`язку і одержання у зв`язку з цим зайвих сум пенсії пенсіонери повинні відшкодувати органу, що призначає пенсії, заподіяну шкоду.
Згідно Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року №22-1, у разі працевлаштування (навчання) особи, якій призначено пенсію, такою особою протягом 10 днів надається органу, що призначає пенсію, довідка про прийняття на роботу (навчання).
Колегія суддів Верховного Суду звертає увагу на те, що якщо після працевлаштування пенсіонер не повідомив про це орган Пенсійного фонду України за місцем проживання і внаслідок цього утворилась переплата пенсійних сум (в період роботи виплачується надбавка на утриманців, проводиться індексація пенсії як непрацюючому пенсіонеру тощо), орган Пенсійного фонду України має право прийняти рішення про утримання з пенсії сум переплати.
Так, судом апеляційної інстанції було встановлено факт працевлаштування позивача, а тому відповідачем з 11 січня 2004 року правомірно приведено у відповідність до вимог чинного законодавства матеріали пенсійної справи позивача.
За таких обставин, колегія суддів Верховного Суду погоджується із висновком суду апеляційної інстанції про відсутність підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 до Правобережного об`єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити певні дії.
Висновки у цій постанові узгоджуються з правовою позицією Верховного Суду, висловленою в постановах від 6 березня 2018 року у справі №703/3977/12 та від 5 вересня 2018 року у справі №754/7676/17.
Як убачається з касаційної скарги, наведені в ній доводи щодо помилковості висновків суду апеляційної інстанції у цій справі фактично зводяться до необхідності нової правової оцінки обставин у справі та дослідження наявних у матеріалах справи доказів. Водночас зазначеним доводам судами попередніх інстанцій вже була надана оцінка.
Верховний Суд наголошує, що до його повноважень не входить дослідження доказів, встановлення фактичних обставин справи або їх переоцінка, тобто об`єктом перегляду касаційним судом є виключно питання застосування права.
Так, згідно з імперативними вимогами статті 341 КАС України суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги; на підставі встановлених фактичних обставин справи лише перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального та дотримання норм процесуального права. 
Висновки за результатами розгляду касаційної скарги
У відповідності до частини першої статті 350 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.
Рішення суду апеляційної інстанції у цій справі є законним та обґрунтованим і не підлягає скасуванню, оскільки суд, всебічно перевіривши обставини справи, вирішив спір у відповідності з нормами матеріального права та при дотриманні норм процесуального права, в оскарженому судовому рішенні повно і всебічно з`ясовані обставини в адміністративній справі з наданням оцінки всім аргументам учасників справи, а доводи касаційної скарги їх не спростовують.
Висновки щодо розподілу судових витрат
Оскільки колегія суддів залишає в силі рішення суду апеляційної інстанції, то відповідно до статті 139 КАС України судові витрати не підлягають новому розподілу.
Керуючись статтями 341, 345, 349, 350, 355, 356, 359 КАС України, суд
П О С Т А Н О В И В:
Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 13 квітня 2017 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.
Головуючий                                                                                 Я.О. Берназюк 
Судді:                                                                                          Н.В. Коваленко
                                                                                          В.М. Шарапа