04.06.20
33/812/176/20
Справа №481/358/20                                  Головуючий у районному суді: Вжещ С.І.
Провадження № 33/812/176/20                  Головуючий у апеляційному суді: Лисенко П.П.
Категорія: ч.4 ст.121 КУпАП 
П О С Т А Н О В А
іменем України
04 червня 2020 року                                         м. Миколаїв
Миколаївський апеляційний суд у складі:
головуючого судді - Лисенка П.П.,
із секретарем судового засідання – Гавор В.Б.,
за участі:
особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності –  ОСОБА_1 , 
його представника – Ляшенка М.Д.,
розглянувши в режимі відеоконференції, справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою  ОСОБА_1 на постанову Новобузького районного суду Миколаївської області від 14 травня 2020 року, якою  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, ідентифікаційний номер: НОМЕР_1 , зареєстрованого по АДРЕСА_1 , тимчасово не працюючого, визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 121 КУпАП із накладенням адміністративного стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами на строк 3 місяці,

В С Т А Н О В И В:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії БД № 383737, 06 березня 2020 року о 17:30 год., на 248 км. автодороги Н-11 «Дніпро-Миколаїв», водій ОСОБА_1 , всупереч вимогам п. 31.4.5 «б» Правил дорожнього руху України, керував вантажним транспортним засобом «МАЗ-5551», державний номер НОМЕР_2 , на задній осі якого встановлено шину, що має місцеві пошкодження (порізи, розриви, тощо), що оголюють корд, а також розшарування каркаса і відшарування протектору і боковини.
У зв`язку з цим, було складено протокол про адміністративне порушення, який разом з іншими матеріалами адміністративної справи передано на розгляд Новобузького районного суду Миколаївської області.
Постановою судді названого суду від 14 травня 2020 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 121 КУпАП із накладенням адміністративного стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами на строк 3 місяці.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просив названу постанову скасувати та закрити провадження у справі, підставою чого назвав не повне дослідження судом першої інстанції обставин справи, які необхідні для обґрунтованого та законного її вирішення.
Заслухавши пояснення ОСОБА_1 на підтримку доводів апеляційної скарги, перевіривши наведені в апеляційній скарзі доводи, та, вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, апеляційний суд вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, виходячи з наступного.
Приймаючи оскаржувану постанову, суддя районного суду дійшов висновку, що досліджені у судовому засіданні докази (дані протоколів про адміністративне правопорушення, дані відеозапису) не суперечать, а навпаки доповнюють один одного і є переконливими та підтверджують порушення ОСОБА_1 вимог п. 31.4.5 «б» Правил дорожнього руху України; наявність у діях водія складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 4 статті 121 Кодексу України про адміністративні правопорушення. 
Перевіривши під час апеляційного розгляду докази у справі, апеляційний суд дійшов такого, що висновок суду 1 інстанції підтверджується дослідженими апеляційним судом доказами.
Відповідно до Закону України «Про дорожній рух», п. 1.1 п. 1.10. Правил дорожнього руху (далі Правила) єдиний порядок дорожнього руху на всій території України встановлюють названими Правилами, а встановлені ними норми та приписи розповсюджуються на усіх водіїв транспортним засобів, що здійснюють керування ними. 
Зокрема, водієм визнається особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста-машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон на право керування транспортним засобом) відповідної категорії. Водієм також є особа, яка навчає керуванню транспортним засобом, перебуваючи безпосередньо в транспортному засобі.
Згідно із пунктом 2.4 Правил дорожнього руху, що затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 № 1306 (далі – Правила), водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил на вимогу поліцейського.
Відповідно до вимог п. 31.4. Правил забороняється експлуатація транспортних засобів згідно із законодавством за наявності таких технічних несправностей і невідповідності таким вимогам, зокрема, коли шини мають місцеві пошкодження (порізи, розриви тощо), що оголюють корд, а також розшарування каркаса, відшарування протектора і боковини (п.31.4.5. «б» ПДР України).
Європейський Суд з прав людини у рішенні «Шмауцер (Schmautzer) проти Австрії» від 23 жовтня 1995 року зазначив, що дорожньо-транспортні правопорушення, за які може бути накладено стягнення у виді штрафу чи обмеження у користуванні водійськими правами, підпадають під визначення «кримінального обвинувачення». Позбавлення прав на управління транспортним засобом також розглядається Європейським Судом кримінально-правовою санкцією, оскільки «право керувати автомобілем є дуже корисним в щоденному житті і для здійснення діяльності» (рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Маліге проти Франції» від 23 вересня 1998).
Ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.
Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.
Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом (частини 1-3 ст. 7 КУпАП).
Згідно із ст. 245 КУпАП завданнями провадження у справах про адміністративне правопорушення є своєчасне, повне і об`єктивне з`ясування всіх обставин справи, вирішення її в точній відповідності із законом. 
Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинене правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність, чи заподіяно матеріальну шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Згідно зі ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Відповідно до частин 1, 2 статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Під час розгляду справи суддею місцевого суду, ОСОБА_1 свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення не визнавав та пояснив, що 06 березня 2020 року на автодорозі Н-11 «Дніпро-Миколаїв» він керував вантажним транспортним засобом «МАЗ-5551», державний номер НОМЕР_2 , однак працівники поліції безпідставно його зупинили, оскільки їхали збоку і не могли бачити, в якому стані знаходяться на задній осі його вантажівки шини. Свідки, які були запрошені працівниками поліції не бачили ні факт його зупинки, ні стан самих шин на автомобілі. Також зазначав, що всі шини на вантажному автомобілі, який знаходиться в його користуванні, цілі та непошкоджені.
Однак, такі пояснення ОСОБА_1 спростовуються, дослідженими у судовому засіданні районного суду доказами, зокрема протоколом про адміністративне правопорушення серії БД № 383737 від 06 березня 2020 року, а також фото зробленим на місці зупинки. Зазначене правопорушення вчинене ним повторно протягом року - постанова серії ДП18 № 385548 за ч. 1 ст. 121 КУпАП. 
Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 31.4.5 «б» Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність за ч. 4 ст. 121 КУпАП.
Із пояснень свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 вони були залучені поліцейськими виключно для фіксації факту відмови водія ОСОБА_1 пред`явити посвідчення водія та реєстраційний талон на транспортний засіб, що також має своє відображення на відео.
Зазначені докази у своїй сукупності підтверджують наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 121 КУпАП.
Об`єктивних підстав ставити під сумнів достовірність наведених доказів та викладених в них обставин, суд апеляційної інстанції не вбачає.
Отже, вказаний висновок про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 121 КУпАП, відповідає фактичним обставинам справи, є законним та обґрунтованим.
Відповідно до вимог ст. 33 КУпАП, суд, при накладенні стягнення враховує характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.
Статтею 23 КУпАП передбачено, що адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.
Обираючи, відносно ОСОБА_1 , вид та розмір адміністративного стягнення, суддя, відповідно до ст. 33 КУпАП, врахував характер вчиненого правопорушення та дані про особу правопорушника, який відповідно до постанови серії ДП18 №385548 від 25 жовтня 2019 року протягом року притягувався до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 121 КУпАП і призначив стягнення в мінімальних межах санкції ч. 4 ст. 121 КУпАП.
Тому підстав для скасування постанови судді Новобузького районного суду Миколаївської області від 14 травня 2020 року про притягнення  ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 121 КУпАП суд апеляційної інстанції не вбачає.

Керуючись ст. 294 КУпАП,-

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу  ОСОБА_1  залишити без задоволення, а постанову суддіНовоодеського районного суду Миколаївської області від 14 травня 2020 року, якою ОСОБА_1  визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 121 КУпАП - залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Миколаївського
апеляційного суду П.П. Лисенко