Ухвала
15 квітня 2020 року
м. Київ
справа  № 207/4039/18
провадження № 61-5597ск20
Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду: 
Петрова Є. В. (суддя-доповідач), Мартєва С. Ю., Сімоненко В. М.,
розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Дніпровського апеляційного суду від 19 лютого 2020 року в справі за позовом ОСОБА_1 до Територіальної громади в особі Кам`янської міської ради, третя особа: Друга Кам`янська державна нотаріальна контора Дніпропетровської області, про визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю,
ВСТАНОВИВ:
14 листопада 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Територіальної громади в особі Кам`янської міської ради, третя особа Друга Кам`янська державна нотаріальна контора Дніпропетровської області про визнання права власності за набувальною давністю на квартиру під АДРЕСА_1 . 
Рішенням Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 08 травня 2019 року позовні вимоги ОСОБА_1 до Територіальної громади в особі Кам`янської міської ради, третя особа: Друга Кам`янська державна нотаріальна контора Дніпропетровської області, про визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю задоволені.
Визнано за ОСОБА_1 право власності за набувальною давністю на квартиру під АДРЕСА_1 , загальною площею 41,4 кв.м., жилою площею 26,8 кв.м. 
Також вирішено питання щодо судових витрат.
Постановою Дніпровського апеляційного суду від 19 лютого 2020 року апеляційну скаргу прокуратури Дніпропетровської області в інтересах Кам`янської міської ради Дніпропетровської області задоволено.
Рішення Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 08 травня 2019 року скасовано.
У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Територіальної громади в особі Кам`янської міської ради, третя особа: Друга Кам`янська державна нотаріальна контора Дніпропетровської області, про визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю відмовлено. Вирішено питання про розподіл судових витрат.
19 березня 2020 року ОСОБА_1 подав засобами поштового зв`язку касаційну скаргу на постанову Дніпровського апеляційного суду від 19 лютого 2020 року, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просив скасувати оскаржуване судове  рішення і залишити в силі рішення суду першої інстанції.
Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи. 
Частиною першою статті 394 ЦПК України передбачено, що одержавши касаційну скаргу, оформлену відповідно до вимог статті 392 цього Кодексу, колегія суддів у складі трьох суддів вирішує питання про відкриття касаційного провадження (про відмову у відкритті касаційного провадження).
Ціна  позову  в  цій  справі  становить  132  480,00 грн,  що  станом   на   01   січня  2020 року не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (2 102 грн х 100 = 210 200 грн).
Справа є малозначною в силу вимог закону. 
Разом із тим, аналіз змісту касаційної скарги свідчить, що касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної  правозастосовчої  практики  (підпункт  «а» пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України), а тому судове рішення у справі підлягає касаційному оскарженню.
Підстави касаційного оскарження судових рішень визначені у частині другій статті 389 ЦПК України. 
Частиною восьмою статті 394 ЦПК України передбачено, що в ухвалі про відкриття касаційного провадження зазначаються підстава (підстави) відкриття касаційного провадження та строк для подання учасниками справи відзиву на касаційну скаргу.
Підставою касаційного оскарження Дніпровського апеляційного суду від 19 лютого 2020 року ОСОБА_1 зазначає неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права (не дослідив зібрані у справі докази), водночас вважає за необхідним відступити від правової позиції Великої Палати Верховного Суду України, яка викладена у постанові від 14 травня 2019 року у справі № 910/17274/17 (провадження №12-291гс18) і на яку посилався суд апеляційної інстанції у своїй постанові. Також відсутній висновок Верховного Суду щодо застосування статті 23 Закону України «Про прокуратуру» у випадку, якщо в суді першої інстанції відповідачем виступає орган місцевого самоврядування, але апеляційну скаргу подає саме прокуратура. 
Касаційна скарга подана у передбачений статтею 390 ЦПК України строк та з дотриманням вимог статті 392 ЦПК України, зокрема, містить підстави касаційного оскарження, передбачені пунктами 2, 3, 4 частини другої статті 389 ЦПК України. 
З урахуванням наведеного касаційне провадження у цій справі необхідно відкрити.
Керуючись статтями 389, 394, 395 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду
УХВАЛИВ:
Відкрити касаційне провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Дніпровського апеляційного суду від 19 лютого 2020 року.
Витребувати з Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області цивільну справу  № 207/4039/18 за позовом ОСОБА_1 до Територіальної громади в особі Кам`янської міської ради, третя особа: Друга Кам`янська державна нотаріальна контора Дніпропетровської області, про визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю.
Надіслати учасникам справи копії касаційної скарги та додані до неї документи, роз`яснити їм право подати відзив на касаційну скаргу, який за формою і змістом має відповідати вимогам статті 395 ЦПК України, протягом десяти днів з дня отримання копії цієї ухвали.
Ухвала оскарженню не підлягає.
 
Судді:                                                                                                                        Є. В. Петров
 
                                                                                                                                  С. Ю. Мартєв
 
                                                                                                                             В. М. Сімоненко