УХВАЛА

30 березня 2020 року 
м. Київ

Справа № 909/747/18 

Верховний Суд у складі судді Касаційного господарського суду Банаська О. О.

розглянувши без виклику учасників справи заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Авторемгаз"
про відвід колегії суддів Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду: Ткача І. В., Кондратової І . Д ., Стратієнко Л. В. від розгляду справи

за касаційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Авторемгаз" 
на постанову Західного апеляційного господарського суду від 02.12.2019 
та рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 04.04.2019 
у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Авторемгаз"
до
1. Публічного акціонерного товариства "Перший український міжнародний банк", 2. Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "Рона"
про визнання іпотечного договору № 1.14-16/17/І-10 від 19.07.2014 недійсним, скасування рішень про державну реєстрацію прав та обтяжень

ВСТАНОВИВ:

11.01.2020 Товариство з обмеженою відповідальністю "Авторемгаз" звернулося до Верховного Суду з касаційною скаргою на постанову Західного апеляційного господарського суду від 02.12.2019 та рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 04.04.2019 у справі № 909/747/18 з одночасним заявленням клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження. 
Автоматизованою системою документообігу суду для розгляду справи                                      № 909/747/18 визначено колегію суддів у складі: Багай Н. О. - головуючої, Дроботової Т. Б., Зуєва В. А., що підтверджується протоколом автоматизованого розподілу судової справи (касаційної скарги, апеляційної скарги, заяви) між суддями від 28.01.2020.

Ухвалою Верховного Суду від 06.02.2020 задоволено заяву судді Багай Н. О. про самовідвід у справі № 909/747/18.

Відповідно до витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи (касаційної скарги, апеляційної скарги, заяви) між суддями від 10.02.2020 справу № 909/747/18 передано на розгляд колегії суддів у складі: Ткача І. В. - головуючого, Кондратової І. Д., Стратієнко Л. В.

Ухвалою Верховного Суду від 13.02.2020 витребувано з Господарського суду Івано-Франківської області та/або Західного апеляційного господарського суду матеріали справи № 909/747/18; відкладено розгляд питання про відкриття чи відмову у відкритті касаційного провадження або повернення без розгляду касаційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Авторемгаз" до надходження до Касаційного господарського суду матеріалів справи                            № 909/747/18.

02.03.2020 до Верховного Суду надійшли матеріали справи № 909/747/18, надіслані Господарським судом Івано-Франківської області.

Ухвалою Верховного Суду від 05.03.2020 касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Авторемгаз" на постанову Західного апеляційного господарського суду від 02.12.2019 та рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 04.04.2019 у справі №909/747/18 залишено без руху на підставі частини третьої статті 292 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) для наведення інших підстав для поновлення строку на касаційне оскарження, оскільки визнано неповажними зазначені скаржником причини пропуску строку на касаційне оскарження.

24.03.2020 до Верховного Суду надійшла заява Товариства з обмеженою відповідальністю "Авторемгаз" від 20.03.2020 про відвід колегії суддів Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду у складі: Ткача І. В., Кондратової І. Д. та Стратієнко Л. В. від розгляду справи № 909/747/18.

Заява Товариства з обмеженою відповідальністю "Авторемгаз" обґрунтована наявністю сумнівів у неупередженості та об`єктивності колегії суддів Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду: Ткача І. В., Кондратової І. Д. та Стратієнко Л. В. у розгляді справи у зв`язку з постановленням ухвали від 05.03.2020, якою визнано неповажними причини пропуску строку на подання касаційної скарги, на думку заявника, з грубим порушенням процесуального законодавства.

У якості нормативної підстави для відводу заявник визначив приписи пункту 5 статті 35 ГПК України.

Ухвалою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 25.03.2020 визнано необґрунтованим заявлений Товариства з обмеженою відповідальністю "Авторемгаз" відвід суддів Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду: Ткача І. В., Кондратової І. Д. , Стратієнко Л. В. та передано справу № 909/747/18 за касаційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Авторемгаз" на постанову Західного апеляційного господарського суду від 02.12.2019 та рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 04.04.2019 іншому судді Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду для розгляду цієї заяви про відвід.

Автоматизованою системою документообігу суду для розгляду Товариства з обмеженою відповідальністю "Авторемгаз" від 20.03.2020 про відвід колегії суддів Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду: Ткача І. В., Кондратової І. Д. , Стратієнко Л. В. у справі № 909/747/18 визначено суддю Банаська О. О., що підтверджується протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 26.03.2020.

За приписами частин сьомої, восьмої статті 39 ГПК України питання про відвід вирішується невідкладно. Вирішення питання про відвід суддею, який не входить до складу суду, здійснюється протягом двох робочих днів, але не пізніше призначеного засідання по справі. У разі розгляду заяви про відвід суддею іншого суду - не пізніше десяти днів з дня надходження заяви про відвід. Відвід, який надійшов поза межами судового засідання, розглядається судом у порядку письмового провадження. Суд вирішує питання про відвід без повідомлення учасників справи. За ініціативою суду питання про відвід може вирішуватися у судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Неявка учасників справи у судове засідання, в якому вирішується питання про відвід, не перешкоджає розгляду судом питання про відвід.

Розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Авторемгаз" про відвід колегії суддів Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду: Ткача І. В., Кондратової І. Д. , Стратієнко Л. В. від розгляду справи № 909/747/18 суд дійшов таких висновків.

Статтями 38, 42 ГПК України закріплені права та обов`язки учасників справи, серед яких, право подавати заяви, зокрема і про відвід судді.

Статтею 35 ГПК України визначені підстави для відводу (самовідводу) судді. Суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо, зокрема, він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи чи є інші обставини, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності судді.

Відповідно до частин першої, другої статті 48 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" суддя у своїй діяльності щодо здійснення правосуддя є незалежним від будь-якого незаконного впливу, тиску або втручання. Суддя здійснює правосуддя на основі Конституції і законів України, керуючись при цьому принципом верховенства права. Втручання у діяльність судді щодо здійснення правосуддя забороняється і має наслідком відповідальність, установлену законом.

Частиною четвертою статті 11 ГПК України та статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" визначено, що суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України (далі - Конвенція), та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантовано, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

За усталеною практикою Європейського суду з прав людини наявність безсторонності згідно з пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод повинна визначатися за суб`єктивним та об`єктивним критеріями. За суб`єктивним критерієм беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у цій справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності (пункт 49 рішення у справі "Білуха проти України" від 09.11.2006).

Європейський суд з прав людини зазначив, що "безсторонність", в сенсі пункту    1 статті 6 Конвенції, має визначатися відповідно до суб`єктивного критерію, на підставі особистих переконань та поведінки конкретного судді у конкретній справі - тобто, жоден з членів суду не має проявляти будь-якої особистої прихильності або упередження, та об`єктивного критерію - тобто, чи були у судді достатні гарантії для того, щоб виключити будь-які легітимні сумніви з цього приводу (рішення Європейського суду з прав людини у справі "Булут проти Австрії" від 22.02.1996, у справі "Томан проти Швейцарії" від 10.06.1996). Відповідно до об`єктивного критерію має бути визначено, чи наявні факти, що можуть бути перевірені, які породжують сумніви щодо відсутності безсторонності судів. У цьому зв`язку навіть зовнішні ознаки мають певне значення.

При цьому, особиста безсторонність суду, як суб`єктивний критерій, презюмується, поки не надано доказів протилежного (пункт 50 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Білуха проти України" від 09.11.2006).

У контексті суб`єктивного критерію особиста безсторонність судді презюмується, поки не доведено протилежного. При оцінці об`єктивного критерію окремо від поведінки суддів слід визначити, чи існували переконливі факти, які могли б викликати сумніви щодо їхньої безсторонності. Це означає, що при вирішенні того, чи є у цій справі обґрунтовані причини побоюватися, що певний суддя був небезстороннім, позиція заінтересованої особи є важливою, але не вирішальною. Вирішальним є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими (пункти 29, 31 рішення Європейського суду з прав людини "Газета "Україна-центр" проти України" від 15.07.2010).

Господарський процесуальний кодекс України не встановлює вичерпного переліку обставин, які свідчать про необ`єктивність судді, однак зазначається, що такі підстави повинні бути обґрунтовані особою, яка ініціює питання про відвід судді. 

Суд зазначає, що не є підставами для відводу суддів заяви, які містять лише припущення про існування відповідних обставин, не підтверджених належними і допустимими доказами, а також наявність скарг, поданих на суддю (суддів) у зв`язку з розглядом даної чи іншої справи, обставини, пов`язані з прийняттям суддями рішень з інших справ.

Таким чином, щодо суб`єктивної складової безсторонності суду заявнику необхідно подати докази фактичної наявності упередженості судді для відводу його від справи, оскільки існує презумпція неупередженості судді. І тільки якщо з`являються об`єктивні сумніви щодо цього, то для його відводу в ході об`єктивної перевірки має бути встановлена наявність певної особистої заінтересованості судді, або його прихильностей, уподобань стосовно однієї зі сторін у справі.

У контексті поданої заяви, зокрема, доводів заявника щодо порушення судом касаційної інстанції норм процесуального законодавства під час витребування матеріалів справи, не надання судом належної оцінки матеріалам справи та доводам скаржника щодо отримання ним постанови апеляційної інстанції, а також наявності підстав для поновлення строку на касаційне оскарження судових рішень суд звертає увагу на приписи частини четвертої статті 35 ГПК України, якою імперативно визначено, що незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

Відтак сама по собі незгода учасника справи із процесуальними рішеннями суддів щодо витребування матеріалів справи, визнання неповажними причин пропуску строку на касаційне оскарження судових рішень та залишення касаційної скарги без руху не свідчить про їх упередженість чи необ`єктивність та не є підставою для їх відводу відповідно до наведених норм Господарського процесуального кодексу України.

Крім того не є підставою для відводу колегії суддів посилання Товариства з обмеженою відповідальністю "Авторемгаз" на заявлений суддею Касаційного господарського суду (Міщенко І. С.), який не входить до складу колегії у цій справі, самовідвід у справі № 909/685/18 з причини надання ПАТ "Перший український міжнародний банк" консультацій в минулому цій юридичній особі за відсутності посилання та надання доказів на підтвердження подібних обставин відносно членів колегії у даній справі.

За результатами розгляду заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Авторемгаз" від 20.03.2020 про відвід колегії суддів Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду: Ткача І. В., Кондратової І. Д., Стратієнко Л. В. від розгляду справи № 909/747/18 суд дійшов висновку, що доводи заявника є такими, що не узгоджуються із наведеними вище нормами законодавства, ґрунтуються на припущеннях, не містять об`єктивно обґрунтованих посилань на дійсні обставини, які викликають сумнів у об`єктивності або неупередженості суддів та могли б бути підставою для відводу у розумінні статей 35, 36 ГПК України.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що у задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Авторемгаз" від 20.03.2020 про відвід колегії суддів Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду: Ткача І. В., Кондратової І. Д., Стратієнко Л. В. від розгляду справи № 909/747/18, слід відмовити.

Керуючись статтями 35, 39, 234, 235, 326 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд у складі судді Касаційного господарського суду

УХВАЛИВ:

Відмовити у задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Авторемгаз" від 20.03.2020 про відвід колегії суддів Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду: Ткача І. В., Кондратової І. Д., Стратієнко Л. В. від розгляду справи № 909/747/18.  

Ухвала набирає сили з моменту її підписання, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Верховного Суду                                                                           О. О. Банасько