Справа № 442/5300/19                                Головуючий у 1 інстанції: Гарасимків Л.І. 
Провадження № 22-ц/811/3696/19                        Доповідач в 2-й інстанції: Струс Л. Б. 
Категорія:60

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

        03 березня 2020 року                                                        м. Львів

Львівський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого Струс Л.Б.
суддів Левика Я.А., Шандри М.М.
секретар Бадівська О.О.
за участю представника ОСОБА_1 
розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу  ОСОБА_2 
на рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 11 жовтня 2019 року в складі судді Гарасимків Л.І.
у справі        
за позовом ОСОБА_2 до Дрогобицької міської ради, за участю третьої особи ОСОБА_3 про визначення додаткового строку, достатнього для подання заяви про прийняття спадщини,-
ВСТАНОВИВ: 

ОСОБА_2 звернулася в Дрогобицький міськрайонний суд з позовом до Дрогобицької міської Ради, за участю третьої особи ОСОБА_3 про визначення додаткового строку, достатнього для подання заяви про прийняття спадщини.
Оскаржуваним рішенням в задоволенні позову відмовлено.
Рішення суду оскаржила ОСОБА_2 , подавши апеляційну скаргу. 
З рішенням не погоджується, вважає, що судом неправильно та неповно досліджено докази і встановлено обставини по справі.
Вважає, що суд неправомірно залучив до участі у справі третю особу ОСОБА_3 , оскільки його права не порушено.
Вказує, що лише 16.07.2019 року дізналась про те, що її чоловік ОСОБА_4 виготовив право власності на Ѕ земельної ділянки АДРЕСА_1 , коли звернулась до Дрогобицького міського відділу центру земельного кадастру для виготовлення технічної документації на земельну ділянку, на якій розташований її будинок.17.07.2019 року звернулась до приватнього нотаріуса, нотаріус відкрила спадкову справу та винесла постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, у зв`язку з пропуском строку на відкриття спадщини.
Зазначає, що після смерті чоловіка дуже сильно захворіла, а тому наявні об`єктивні, непереборні, істотні труднощі для неї, такі, як тривала хвороба та відсутність на території України, на вчинення дій для прийняття спадщини.
Просить рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 11 жовтня 2019 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити.
ОСОБА_2 , представник ОСОБА_5 , Дрогобицька міська рада в судове засідання не з`явилися, хоча про розгляд справи повідомлялися належним чином, що підтверджується повідомленнями про вручення поштового відправлення, тому розгляд справи відповідно до ч.2 ст. 372 ЦПК України здійснюється колегією суддів за відсутності осіб, які беруть участь у справі. 
ОСОБА_3 подав відзив на апеляційну скаргу, просить рішення суду залишити без змін, а скаргу без задоволення.
Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника Ференц О.І., перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.
Відповідно до ст. 4 ЦПК України, ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Частиною ч. 1 ст. 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
З урахуванням цих норм правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, уповноважених захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Суд повинен установити, чи були порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні.
Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
У відповідності до вимог ч. 1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Згідно із вимогами ч. 1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати; 7) чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення;8) чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову. 
Колегія суддів вважає, що рішення суду таким вимогам відповідає.
Встановлено, що ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 в віці 59 років, про що в Книзі реєстрації актів про смерть зроблено запис за №06 та підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 від 12.03.2008р., виданого Виконавчим комітетом Урізької сільської ради Дрогобицького району Львівської області.
Як вбачається із Договору дарування Ѕ ідеальної частки житлового будинку від 23.12.2016р., посвідченого приватним нотаріусом Дрогобицького районного нотаріального округу Львівської області Юзефівим О.Б., ОСОБА_4 безоплатно передав у власність ОСОБА_2 належну йому на праві приватної власності Ѕ ідеальну частку житлового будинку, що знаходиться під АДРЕСА_1 , який складається з трьох житлових кімнат та кухні житловою площею – 62,6 кв.м., загальною площею – 145,4 кв.м.
Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).
Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою.  Часом відкриття спадщини є день смерті особи (частина перша та друга статті 1220 ЦК України).
Згідно ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. Особа, яка подала заяву про прийняття спадщини, може відкликати її протягом строку, встановленого для прийняття спадщини.
      Відповідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.
      Як роз`яснено в п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 р. «Про судову практику у справах про спадкування» вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними,  непереборними,  істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.
Правила частини третьої 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини суд визнав поважними.
За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій, які має оцінити суд з урахуванням доводів та заперечень учасників справи та врахувавши її фактичних обставин.  
ОСОБА_2 в апеляційній скарзі щодо поважності пропуску строку для прийняття спадщини зазначила такі обставини як тривала хвороба та відсутність на території України.
Однак у справі відсутні докази тривалої хвороби та відсутності на території України позивача, що могли б слугувати як поважна причина для пропуску строку.
Проте колегія суддів вважає що вказані причини не можуть слугувати підставою для визначення додаткового строку для прийняття спадщини, оскільки для подання заяви про прийняття спадщини, ОСОБА_2 не обов`язково було особисто бути присутньою у нотаріуса м.Дрогобича, Львівської області.
Окрім того, апелянтом не надано достатніх та допустимих доказів на підтвердження своїх вимог.
У відповідності до вимог ст..76-81 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обгрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для справи. Докази повинні бути належними, допустимими та достовірними. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Пропуск спадкоємцем строку для прийняття спадщини без поважних причин не свідчить про наявність у такого спадкоємця порушеного, невизнаного або оспорюваного права, яке підлягає захисту в судовому порядку.
Аналогічний висновок викладено в постанові Верховного Суду від 6 червня 2018 року у справі № 592/9058/17-ц.
       Колегія суддів вважає, що позивач не надала суду належних доказів про поважність причин пропуску шестимісячного строку для подачі заяви про прийняття спадщини, що повязані з обєктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця, а вказані нею підстави не свідчать про їх поважність, тому районний суд прийшов до вірного висновку, що підстав для визначення додаткового строку для прийняття спадщини немає.
Отже, доводи апеляційної скарги є не обґрунтованими, не підлягають задоволенню та не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції порушено норми матеріального чи процесуального права під час розгляду даної справи, а тому оскаржуване рішення суду належить залишити без змін.
Відповідно до ст. 129 Конституції України основними засадами судочинства є рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, а відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод таке конституційне право повинно бути забезпечене судовими процедурами, які повинні бути справедливими. 
Колегія суддів вважає, що cудом правильно встановлено фактичні обставини справи, вірно застосовано матеріальний закон та дотримано процедуру розгляду справи, встановлену ЦПК України, ухвалено справедливе рішення, тому підстав для його зміни чи скасування колегія суддів не убачає. 
Відповідно до ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Львівський апеляційний суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу  ОСОБА_2 – без задоволення.
Рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 11 жовтня 2019 року – залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повної постанови.

Повний текст постанови складено 12.03.2020 року. 

Головуючий 

Судді