ПОСТАНОВА
Іменем України

04 березня 2020 року 
Київ
справа №805/3915/17-а
провадження №К/9901/49671/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
головуючого - Смоковича М. І.,
суддів: Бевзенка В. М., Данилевич Н. А.
розглянув у попередньому судовому засіданні в касаційній інстанції справу
за позовом ОСОБА_1 до Кабінету Міністрів України, Секретаріату Кабінету Міністрів України про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії, провадження по якій відкрито
за касаційною скаргою  ОСОБА_1 на постанову Донецького апеляційного адміністративного суду від 18 квітня 2018 року, прийняту у складі колегії суддів: Сіваченка І. В. (головуючий), Сухарька М. Г., Шишова О. О.
І. Суть спору
1. У листопаді 2017 року ОСОБА_1 (надалі також позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до суду з позовом до Секретаріату Кабінету Міністрів України (надалі також Секретаріат КМУ), в якому просив:
1.1. визнати протиправними дії Секретаріату КМУ щодо направлення звернення ОСОБА_1 від 30 вересня 2017 року до Міністерства юстиції України (надалі - Мін`юст);
1.2. зобов`язати Секретаріат КМУ розглянути відповідне звернення та повідомити ОСОБА_1 про результати розгляду.
2. Позов обґрунтований тим, що Секретаріат КМУ в порушення вимог статті 7 Закону України «Про звернення громадян» передав скаргу позивача до того органу, дії якого оскаржуються.
3. Суд першої інстанції ухвалою від 6 листопада 2017 року залучив до участі у справі у якості другого відповідача Кабінет Міністрів України.
4. Відповідачі позов не визнали. Заперечуючи проти заявлених позовних вимог, Секретаріат КМУ посилався на те, що Кабінет Міністрів України є колегіальним органом, а законодавством не передбачено порядку розгляду ним звернень громадян.
ІІ. Установлені судами фактичні обставини справи
5. 30 вересня 2017 року ОСОБА_1 направив Прем`єр-міністру України скаргу на дії посадових осіб Мін`юсту, в якій зазначив про порушення його прав при здійсненні процедури допуску до професії приватного виконавця.
Зокрема, позивач указав на невідповідність Порядку допуску до професії приватного виконавця, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 25 жовтня 2016 року № 3053/5, вимогам Конституції України, недосконалість тестових завдань, корупційні порушення та необ`єктивність з боку Тимчасової кваліфікаційної комісії приватних виконавців при проведенні іспитів.
У скарзі просив провести перевірку за переліченими фактами, притягнути винних осіб до відповідальності, вплинути на відповідальних за реформу осіб для запровадження прозорості процесу доступу до професії приватного виконавця.
ОСОБА_1 водночас оскаржував до Прем`єр-міністра України рішення (дії) Тимчасової кваліфікаційної комісії приватних виконавців, Голови цієї Комісії - Сергія Шкляра , який обіймав посаду заступника Міністра юстиції України з питань виконавчої служби, інших членів Комісії, а також оскаржував рішення (дії) директора Департаменту Державної виконавчої служби Поліщука Д. В. та інших посадових осіб зазначеного Міністерства.
6. 27 жовтня 2017 року секретаріат повідомив Позивача про направлення скарги до Мін`юсту для розгляду.
7. Вважаючи передачу його скарги Мін`юсту для розгляду протиправною, позивач звернувся до суду.
ІІІ. Рішення судів першої й апеляційної інстанцій і мотиви їх ухвалення
8. Донецький окружний адміністративний суд рішенням від 5 січня 2018 року позов задовольнив:
8.1. визнав протиправними дії Секретаріату КМУ щодо направлення звернення ОСОБА_1 від 30 вересня 2017 року на розгляд Мін`юсту;
8.2. зобов`язав Секретаріат КМУ розглянути звернення ОСОБА_1 від 30 вересня 2017 року по суті та письмово повідомити про результати його розгляду.
9. Ухвалюючи таке рішення, суд першої інстанції виходив із того, що Секретаріат КМУ протиправно направив звернення позивача на розгляд Мін`юсту, не звернувши уваги на те, що у зверненні йшлося про порушення прав позивача саме з боку цього міністерства, що є порушенням статті 7 Закону України «Про звернення громадян».
10. Донецький апеляційний адміністративний суд постановою від 18 квітня 2018 року скасував рішення Донецького окружного адміністративного суду від 5 січня 2018 року та відмовив у задоволенні позову ОСОБА_1 до Кабінету Міністрів України, Секретаріату КМУ про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії.
11. Таке своє рішення суд апеляційної інстанції мотивував тим, що порушене ОСОБА_1 у скарзі від 30 вересня 2017 року питання стосується діяльності посадових осіб Тимчасової кваліфікаційної комісії приватних виконавців Міністерства юстиції України, а тому відповідач правомірно направив звернення до Мін`юсту, як до органу, який уповноважений його розглянути.
IV. Провадження в суді касаційної інстанції 
12. Позивач подав касаційну скаргу, в якій посилається на неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального права та порушення ним норм процесуального права.
13. У касаційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати оскаржуване судове рішення та залишити в силі рішення Донецького окружного адміністративного суду від 5 січня 2018 року.
14. Секретаріат КМУ подав відзив на касаційну скаргу, в якому, наполягаючи на безпідставності останньої, просить залишити її без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін.
V. Нормативне регулювання та оцінка Верховного Суду
15. Відповідно до частини третьої статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі також КАС України) провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.
16. 8 лютого 2020 року набрали чинності зміни до КАС України, внесені Законом України від 15 січня 2020 року № 460-IX «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ».
17. За правилом пункту 2 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» зазначеного Закону касаційні скарги на судові рішення, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цим Законом, розглядаються в порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом.
18. За наведених підстав касаційний розгляд здійснюється за правилами, що діяли до набрання чинності цим Законом, а саме за правилами КАС України в редакції зі змінами, внесеними Законом України від 19 грудня 2019 року № 394-IX.
19. Згідно зі статтею 341 указаного Кодексу суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.
Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.
Суд не обмежений доводами та вимогами касаційної скарги, якщо під час розгляду справи буде виявлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
У суді касаційної інстанції не приймаються і не розглядаються вимоги, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції. Зміна предмета та підстав позову у суді касаційної інстанції не допускається.
20. Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
21. Питання практичної реалізації громадянами України наданого їм Конституцією України права вносити в органи державної влади, об`єднання громадян відповідно до їх статуту пропозиції про поліпшення їх діяльності, викривати недоліки в роботі, оскаржувати дії посадових осіб, державних і громадських органів урегульовано нормами Закону України від 2 жовтня 1996 року № 393/96-ВР «Про звернення громадян» (надалі - Закон № 393/96-ВР).
22. Відповідно до частини першої статті 1 Закону № 393/96-ВР громадяни України мають право звернутися до органів державної влади, місцевого самоврядування, об`єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, засобів масової інформації, посадових осіб відповідно до їх функціональних обов`язків із зауваженнями, скаргами та пропозиціями, що стосуються їх статутної діяльності, заявою або клопотанням щодо реалізації своїх соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів та скаргою про їх порушення.
23. Статтею 7 цього ж Закону встановлено таке:
Звернення, оформлені належним чином і подані у встановленому порядку, підлягають обов`язковому прийняттю та розгляду.
Забороняється відмова в прийнятті та розгляді звернення з посиланням на політичні погляди, партійну належність, стать, вік, віросповідання, національність громадянина, незнання мови звернення.
Якщо питання, порушені в одержаному органом державної влади, місцевого самоврядування, підприємствами, установами, організаціями незалежно від форм власності, об`єднаннями громадян або посадовими особами зверненні, не входять до їх повноважень, воно в термін не більше п`яти днів пересилається ними за належністю відповідному органу чи посадовій особі, про що повідомляється громадянину, який подав звернення. У разі якщо звернення не містить даних, необхідних для прийняття обґрунтованого рішення органом чи посадовою особою, воно в той же термін повертається громадянину з відповідними роз`ясненнями.
Забороняється направляти скарги громадян для розгляду тим органам або посадовим особам, дії чи рішення яких оскаржуються.
24. За правилами частини першої статті 20 цього Закону звернення розглядаються і вирішуються у термін не більше одного місяця від дня їх надходження, а ті, які не потребують додаткового вивчення,- невідкладно, але не пізніше п`ятнадцяти днів від дня їх отримання. Якщо в місячний термін вирішити порушені у зверненні питання неможливо, керівник відповідного органу, підприємства, установи, організації або його заступник встановлюють необхідний термін для його розгляду, про що повідомляється особі, яка подала звернення. При цьому загальний термін вирішення питань, порушених у зверненні, не може перевищувати сорока п`яти днів.
25. Отже, кожен з громадянин має право звернутись до уповноваженого органу із проханням сприяти реалізації закріплених Конституцією України та чинним законодавством його прав та інтересів, а орган, до якого він звернувся, зобов`язаний об`єктивно та вчасно розглянути таке звернення, надати вмотивовану відповідь у строки, встановленні статтею 20 Закону № 393/96-ВР, і повідомити про наслідки такого розгляду.
26. У випадку, якщо питання, порушені особою у зверненні, не входять до повноважень органу, який його отримав, така заява пересилається за належністю відповідному органу чи посадовій особі, який уповноважений вирішувати такі питання. Водночас законом заборонено направляти скарги громадян для розгляду тим органам або посадовим особам, дії чи рішення яких оскаржуються.
27. Організація, повноваження і порядок діяльності Кабінету Міністрів України визначені Законом України від 27 лютого 2014 року № 794-VII «Про Кабінет Міністрів України» (надалі - Закон № 794-VII), статтею 42 якого визначенні повноваження Прем`єр-міністра України.
28. Відповідно до частини третьої статті 42 Закону № 794-VII для здійснення Прем`єр-міністром України своїх повноважень у складі Секретаріату Кабінету Міністрів України утворюється патронатна служба - апарат Прем`єр-міністра України, керівник якого призначається на посаду та звільняється з посади Прем`єр-міністром України.
29. Частинами першою-другою статті 47 Закону № 794-VII встановлено, Секретаріат Кабінету Міністрів України здійснює організаційне, експертно-аналітичне, правове, інформаційне та матеріально-технічне забезпечення діяльності Кабінету Міністрів України.
Секретаріат Кабінету Міністрів України забезпечує підготовку та проведення засідань Кабінету Міністрів України та діяльність Прем`єр-міністра України, Першого віце-прем`єр-міністра України, віце-прем`єр-міністрів України та міністрів України, які не очолюють міністерства. Секретаріат здійснює контроль за своєчасним поданням органами виконавчої влади проектів законів, проектів актів Кабінету Міністрів України, інших документів для підготовки їх до розгляду Кабінетом Міністрів України.
Секретаріат Кабінету Міністрів України забезпечує відповідно до Закону України «Про доступ до публічної інформації» розгляд та надання відповідей на запити, що надходять до Кабінету Міністрів України.
30. Правовий статус Кваліфікаційної комісії приватних виконавців встановлений Законом України від 2 червня 2016 року № 1403-VIII «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» (надалі - Закон № 1403-VIII), а на час виникнення спірних правовідносин діяла Тимчасова кваліфікаційна комісія приватних виконавців, завдання, функції та порядок діяльності якої визначались Положенням про Тимчасову кваліфікаційну комісію приватних виконавців, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 5 серпня 2016 року № 2430/5 (надалі - Положення № 2430/5).
31. Частиною третьою статті 19 Закону № 1403-VIII і пунктом 7 Положення № 2430/5 встановлено, що Головою Кваліфікаційної комісії є Міністр юстиції України або заступник Міністра юстиції України.
VІ. Висновки по суті вимог касаційної скарги 
32. Оскільки відповідно до пункту 1 Положення № 2430/5 Тимчасову кваліфікаційну комісію приватних виконавців утворено при Міністерстві юстиції України, а відповідно до абзацу третього частини другої статті 19 Закону № 1403-VIII склад комісії також затверджується Міністерством юстиції України, Верховний Суд погоджується з висновками суду апеляційної інстанції про те, що відповідач правомірно передав скаргу ОСОБА_1 до Мін`юсту, як органу, який координує діяльність указаної Комісії та уповноважений вирішити порушені позивачем у скарзі питання по суті.
33. Отже, висновок суду апеляційної інстанції про відсутність порушення з боку Секретаріату КМУ положень статті 7 Закону № 393/96-ВР і, відповідно, про відсутність підстав для задоволення позову, є правильним.
34. Доводи касаційної скарги вказаних висновків апеляційного суду не спростовують, а покладені в основу обґрунтування вказаної скарги аргументи позивача зазнали належної оцінки під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції.
35. За таких обставин Верховний Суд констатує, що оскаржуване судове рішення ґрунтується на правильно встановлених фактичних обставинах справи, яким надана належна юридична оцінка із правильним застосуванням норм матеріального права, що регулюють спірні правовідносини, а суд під час розгляду справи не допустив порушень процесуального закону, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.
36. Таким чином, зважаючи на приписи статті 350 КАС України, касаційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а оскаржувані судові рішення - без змін.
VІI. Судові витрати
37. З огляду на результат касаційного розгляду та відсутність документально підтверджених судових витрат, понесених учасниками справи у зв`язку з переглядом справи в суді касаційної інстанції, судові витрати не розподіляються.
Керуючись пунктом 2 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 15 січня 2020 року № 460-IX, статтями 341, 343, 349, 350, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України в редакції зі змінами, внесеними Законом України від 19 грудня 2019 року № 394-IX, Верховний Суд 
ПОСТАНОВИВ:
1. Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
2. Постанову Донецького апеляційного адміністративного суду від 18  квітня  2018  року у справі № 805/3915/17-а залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та не може бути оскаржена. 

Головуючий                                                                                          М. І. Смокович 

Судді                                                                                                    В. М. Бевзенко

                                                                                                    Н. А. Данилевич