П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

11 червня 2020 р.	м. Одеса	Справа № 2-а-2774/11	

Місце ухвалення судового рішення суду 1 інстанції:
м. Миколаїв;
Дата складання повного тексту судового рішення
суду 1 інстанції: 14.04.2020 року;
Головуючий в 1 інстанції: Чернявська Я.А.
          П`ятий апеляційний адміністративний суд в складі колегії:
                           Головуючого судді – Єщенка О.В.
                           суддів                      – Димерлія О.О.
                                                            – Танасогло Т.М.
   
розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Корабельного районного суду м. Миколаєва від 14 квітня 2020 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області про визнання неправомірними дій та зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:
Постановою Корабельного районного суду м. Миколаєва від 3 лютого 2012 року частково задоволено адміністративний позов ОСОБА_1 . Суд визнав неправомірними дії відповідача щодо нарахування та виплати позивачці пенсії з урахуванням ст.ст. 49, 50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», ст. 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», ст. 1 Закону України «Про встановлення прожиткового мінімуму та мінімальної заробітної плати» за період з 01 січня 2011 року по 22 липня 2011 року. Зобов`язав Управління провести нарахування та перерахунок ОСОБА_1 пенсії на підставах ч. 2 ст. 56 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», виходячи з понаднормативного стажу 15 років та виплатити позивачці суму недоотриманої нию пенсії за період з 01 січня 2011 року по 22 лютого 2011 року. Зобов`язав відповідача здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю у розмірі 30% мінімальної пенсії за віком в період з 01 січня 2011 року по 22 липня 2011 року. В задоволені іншої частини позовних вимог суд відмовив.
Постановою Одеського апеляційного адміністративного суду від 24 березня 2015 року постанову Корабельного районного суду м. Миколаєва від 03 лютого 2012 року скасовано, прийнято нову постанову, якою адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено частково. Зобов`язано управління Пенсійного фонду України у Корабельному районі м. Миколаєва здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю, у розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком в період з 01 січня 2011 року по 22 липня 2011 року. У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.
Постановою Верховного Суду від 15 серпня 2019 року частково задоволено касаційну скаргу ОСОБА_1 . Постанову Одеського апеляційного адміністративного суду від 24 березня 2015 року по справі №2-а/1414/18/12 (2а-2744/2011) скасовано, залишено в силі постанову Корабельного районного суду міста Миколаєва від 03 лютого 2012 року.
12.12.2019 року ОСОБА_1 подано до суду першої інстанції заяву про виправлення очевидних описок і помилок у постанові Корабельного районного суду м. Миколаєва від 3 лютого 2012 року.
В обґрунтування заяви зазначено, що у постанові Корабельного районного суду міста Миколаєва від 3 лютого 2012 року помилково застосовано норми статей Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" та неправильно визначено термін дії порядку підвищення пенсії.
Ухвалою Корабельного районного суду м. Миколаєва від 14 квітня 2020 року повернуто заяву ОСОБА_1 про виправлення описок в постанові Корабельного районного суду м. Миколаєва від 03.02.2012 року.
Повертаючи вказану заяву, суд першої інстанції виходив з того, що за правилами ст. 253 КАС України підставою для внесення виправлень у судове рішення є допущення в ньому описки та арифметичних помилок. Виправлення описок або помилок у судовому рішенні має відбуватись таким чином, щоб ці виправлення не змінювали суті основного рішення.
Водночас, з огляду на те, що ОСОБА_1 вже зверталась із аналогічною заявою та відповідним судовим рішенням це питання є вирішеним, суд першої інстанції дійшов висновку про зловживання позивачем своїми процесуальними правами, пов`язане із повторним зверненням із такими ж вимогами, у зв`язку із чим відповідно до ст. 45 КАС України заява підлягає поверненню заявнику.
Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції, наголошуючи на порушенні судом норм процесуального права, неповному з`ясуванні обставин справи, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу суду скасувати, справу направити до суду першої інстанції для вирішення питання по заяві про виправлення описки.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт посилається на те, що судом першої інстанції не надано належної правової оцінки нормам ст. 253 КАС України і помилково не враховано, що допущені судом помилки у нормах закону, застосованого при вирішенні спору, а також строку для виплати підвищення до пенсії є суто технічними описками, які є очевидними та можуть бути виправлені в порядку вказаної норми адміністративного процесуального законодавства. Разом з цим, апелянт зазначає про невжиття судом першої інстанції належних заходів щодо повідомлення про вирішення спірного питання по заяві та винесення оскаржуваної ухвали складом суду, визначеним з порушенням ст. 37 КАС України.
У відзиві на апеляційну скаргу Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області посилається на необґрунтованість апеляційної скарги та відсутність підстав для її задоволення.
Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ч. 1 ст. 253 Кодексу адміністративного судочинства України суд, який постановив судове рішення, може з власної ініціативи або за заявою учасника справи чи іншої заінтересованої особи виправити допущені в судовому рішенні цього суду описки, очевидні арифметичні помилки незалежно від того, набрало судове рішення законної сили чи ні.
Аналіз наведеної норми адміністративного процесуального законодавства показав, що підставою для внесення виправлень у судове рішення є допущення в ньому описки та арифметичних помилок.
При цьому, за змістом положень ст. 253 КАС України виправлення описок або помилок у судовому рішенні має відбуватись таким чином, щоб ці виправлення не змінювали суті основного рішення.
Наявність описок або помилок може мати своє відображення у неправильному написанні слів, зокрема, прізвищ та імен, адрес, зазначення дат та строків тощо.
Водночас, апеляційний суд зазначає, що спір у цій справі є вирішеним по суті, рішення суду першої інстанції набрало законної сили та є чинним.
Вказана справа перебувала у касаційному провадженні і судом вищої інстанції не було встановлено неправильне застосування судом норм матеріального чи процесуального права.
Фактично у заяві позивачем ставиться питання про застосування інших норм закону для врегулювання спору, який є вирішеним, а також про зміну обсягу порушеного права, на захист якого заявник звернувся до суду із позовом.
Таким чином, судом першої інстанції вірно враховано, що у заяві не наведено обставин, які б свідчили саме про допущення очевидних технічних, арифметичних чи інших помилок, що позбавляє суд можливості застосувати приписи ст. 253 КАС України.
Разом з цим, судом першої інстанції вірно враховано, що із аналогічною заявою про виправлення описки у судовому рішенні позивач звертався 28.10.2019 року.
Ухвалою Корабельного районного суду м. Миколаєва від 7 листопада 2019 року відмовлено ОСОБА_1 у задоволенні заяви про виправлення описок в постанові Корабельного районного суду м. Миколаєва від 03.02.2012 року.
Судом першої інстанції вірно зазначено, що ст. 253 КАС України не врегульовано питання щодо порядку вирішення заяви про виправлення описки у судовому рішенні у випадку повторного звернення із аналогічними вимогами після їх попереднього розгляду судом.
Натомість, відповідно до приписів ст. 45 КАС України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами. Зловживання процесуальними правами не допускається.
З урахуванням конкретних обставин справи суд може визнати зловживанням процесуальними правами дії, що суперечать завданню адміністративного судочинства, зокрема, подання клопотання (заяви) для вирішення питання, яке вже вирішено судом, за відсутності інших підстав або нових обставин.
Якщо подання скарги, заяви, клопотання визнається зловживанням процесуальними правами, суд з урахуванням обставин справи має право залишити без розгляду або повернути скаргу, заяву, клопотання.
Суд зобов`язаний вживати заходів для запобігання зловживанню процесуальними правами. У випадку зловживання учасником судового процесу його процесуальними правами, суд застосовує до нього заходи, визначені цим Кодексом.
Таким чином, за змістом вказаної статті КАС України подання клопотання (заяви) для вирішення питання, яке вже вирішено судом, за відсутності інших підстав або нових обставин вважається зловживанням процесуальними правами учасника по справі. Встановлення таких обставин є наслідком повернення відповідної заяви чи клопотання особі, яка їх подала, у тому числі, застосування до такого учасника відповідних заходів, визначених цим Кодексом.
Враховуючи викладене, оскільки позивачем подано заяву про виправлення описки з питання, яке вже є вирішеним судом, інших підстав або нових обставин щодо виправлення описок заявником не наводиться, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про зловживання позивачем процесуальними правами, що є підставою для повернення заяви згідно ст. 45 КАС України.
У тому числі, є необґрунтованими доводи апелянта про невжиття судом першої інстанції заходів щодо повідомлення учасника про розгляд справи, оскільки за загальним правилом ч. 2 ст. 253 КАС України питання про внесення виправлень суд може вирішити в порядку письмового провадження. Питання внесення виправлень у судове рішення в судовому засіданні з повідомленням учасників справи може бути вирішено лише у разі такої необхідності.
Також, оскільки вирішення питання по заяві про виправлення описки не є розглядом адміністративної справи по суті, колегія суддів вважає помилковими доводи апелянта про винесення оскаржуваної ухвали складом суду, визначеним з порушенням ст. 37 КАС України.
Водночас, є непідтвердженими доводи заявника про допущення судом першої інстанції неправильного застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, а відтак - є безпідставними вимоги про направлення окремої ухвали в порядку ст. 249 КАС України.
Враховуючи наведене, оскільки висновки суду ґрунтуються на правильному застосуванні норм процесуального законодавства, судом першої інстанції у повній мірі з`ясовані обставини справи, а доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, колегія суддів вважає, що судове рішення підлягає залишенню без змін.
Керуючись ст.ст. 308, 311, п. 1 ч. 1 ст. 315, 316, 321, 322, 325 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 – залишити без задоволення.
Ухвалу Корабельного районного суду м. Миколаєва від 14 квітня 2020 року – залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її прийняття та оскарженню не підлягає.

         Головуючий-суддя:                                                                О.В. Єщенко  
         
         Судді:                                                                                        О.О. Димерлій  
                                                                                                             
                                                                                                                      Т.М. Танасогло