Єдиний унікальний номер 233/5241/19 
Номер провадження 22-ц/804/1736/20        

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 червня 2020 року Донецький апеляційний суд у складі:
головуючого - судді Халаджи О.В.
суддів: Азевича В.Б., Кішкіної І.В.
секретар Кіпрік Х.В., 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Бахмут апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 28 лютого 2020 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «АПК-ІНВЕСТ» про розірвання договорів оренди землі (суддя Бєлостоцька О.В. повний текст рішення складено 03 березня 2020 року),

В С Т А Н О В И В:
    
12 серпня 2019 року позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Приватного акціонерного товариства «АПК-ІНВЕСТ» про розірвання договорів оренди землі. Просила розірвати договір оренди земельної ділянки загальною площею 3,8978га, кадастровий номер 1422481500:20:000:0083 від 24 березня 2014 року, укладений між ОСОБА_2 та ПрАТ «АПК-Інвест», зареєстрований в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 15 травня 2014 року за номером 5663186, спадкоємцем якої є ОСОБА_1 .
Розірвати договір оренди земельної ділянки загальною площею 3,8978га, кадастровий номер 1422481500:20:000:0082 від 24 березня 2014 року, укладений між ОСОБА_3 та ПрАТ «АПК-Інвест», зареєстрований в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 19 червня 2014 року за номером 6059216, спадкоємцем якого є ОСОБА_1 ;
Стягнути з ПрАТ «АПК-Інвест» на її користь грошові кошти за 2016-2019 року у загальному розмірі 38588 гривень 24 копійки у якості орендної плати за користування земельними ділянками згідно з договором оренди землі від 24 бперезня 2014 року, укладеним між ОСОБА_2 та ПрАТ «АПК-Інвест» та згідно з договором оренди землі від 24 березня 2014 року, укладеним між ОСОБА_3 та ПрАт «АПК-Інвест».
Ухвалою Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 24 лютого 2020 року провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ПрАТ «АПК-Інвест» в частині вимог про стягнення орендної плати за користування земельними ділянками за 2016-2019 роки закрито у зв`язку з відмовою від позовних вимог, оскільки в ході розгляду справи відповідач добровільно перерахував суми орендної плати за зазначений період
Рішенням Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 28 лютого 2020 року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «АПК-ІНВЕСТ» про розірвання договорів оренди землі відмовлено.
Із вказаним рішенням суду не погодилась ОСОБА_1 , та подала апеляційну скаргу, в якій зазначила, що рішення суду першої інстанції ухвалене з порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права, призвело до неправильного вирішення справи.
В обґрунтування доводів скарги вказує, що в рішенні суд першої інстанції,  посилається на п.п. 9.11 договорів оренди земельних ділянок, де сторони дійшли згоди, що орендна плата нараховується та вноситься орендарем у грошовій формі шляхом видачі готівки з каси орендаря чи шляхом перерахування відповідних сум на розрахунковий рахунок, зазначений орендодавцем в розмірі 4823,53 грн. на рік. Оренда плата вноситься рівними частками два рази на рік - червень, грудень поточного року. Орендар на свій розсуд має право здійснити виплату орендної плати як частково, так і за цілий рік користування орендованою земельною ділянкою до настання зазначених строків.
Наголошує на тому, що суд першої інстанції дійшов висновку, що позивач повідомила відповідача про оформлення права власності за земельні ділянки листом від 30.12.2018 року, який направила на адресу відповідача 08.01.2019 року, що унеможливило сплату відповідачем орендної плати за 2016-2018 рік до 31.12.2018 року через необізнаність з приводу зміни власника земельних ділянок. Також суд першої інстанції дійшов висновку, що відповідач не сплатив на користь позивача орендну плату за 2016-2018 роки до 31.12.2018 року не з його вини, позивачем не доведено шляхом надання належних та допустимих доказів направлення листом від 30.12.2018 року відповідачу банківських реквізитів для перерахування орендної плита за 2016-2018 року, які відповідачем було отримано лише 23.09.2019 року, та сплачено орендну плату з жовтня 2016 року по 2019 рік.
Зазначає, що позивач неодноразово ( 08.01.2019 року, 19.02.2019 року та 21.03.2019 року) поштою зверталася до відповідача з листами здійснити виплату на її користь орендної плати за використання земельних ділянок, надавши при цьому реквізити для перерахування орендної плати. Відповідач своїм листом від 09.04.2019 року № 452 просив позивача надати платіжні реквізити для виплати орендної плати за 2016-2018 року, посилаючись на неможливість здійснити виплату через їх відсутність, тому позивач листом від 26.06.2019 року надіслала на адресу відповідача реквізити для сплати оренди. Наголошує на тому, що суд першої інстанції невірно встановив, що довідку про реквізити для перерахування орендної плати за 2016-2018 роки відповідачем було отримано лише 23.09.2019 року.
Також вказує, що висновки суду першої інстанції про невчасне та неналежне повідомлення позивачем відповідача про отримання ним 25.10.2018 року права власності на земельні ділянки в порядку успадкування після померлих батьків 30.03.2016 року та 03.05.2016 року, а також про невчасне та неналежне неповідомлення відповідача про банківські реквізити для перерахування орендної плати за 2016-2018 року, що унеможливлювало, на думку суду, належне виконання відповідачем умов договору. Висновок суду про те, що позивач повідомила відповідача про оформлення права власності на земельну ділянку лише 08.01.2018 року своїм листом від 30.12.2018 року, що унеможливило сплату відповідачем на користь позивача орендної плати за 2016-2018 року до 31.12.2018 року через необізнаність з приводу зміни власника та відсутність реквізитів є безпідставним.
Також наголошувала на тому, що суд першої інстанції безпідставно відмовив у стягненні судового збору на її користь з відповідача.
Посилалась на практику Верховного Суду в подібних правовідносинах.
Позивач ОСОБА_1 ,, просила рішення Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 28 лютого 2020 року скасувати, та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги в частині розірвання договорів оренди землі.
Від представника ПрАТ «АПК-ІНВЕСТ» Різниченко О.О. надійшов відзив на апеляційну скаргу в якому вона зазначила, що у період з часу смерті ОСОБА_2 та ОСОБА_3 і до січня 2019 року ПрАТ «АПК-ІНВЕСТ» не володіло інформацією стосовно особи нового власника земельних ділянок. Лише 25.10.2018 року ОСОБА_1 , було видане свідоцтво про право на спадщину за законом після померлих батьків та лише 08.01.2019 року ОСОБА_1 повідомила відповідача своїм листом від 31.12.2018 року про те, що є власницею земельних ділянок. Тільки 23.09.2019 року позивач надала відповідачу коректні реквізити для внесення орендної плати, до каси жодного разу не зверталась
Вважає, що рішення ухвалено з дотримання норм процесуального та матеріального права із дослідження всіх обставин, що мають значення для справи. Представник відповідача просила апеляційну скаргу залишити без задоволення, оскаржуване рішення без змін.
Представник ПрАТ «АПК-ІНВЕСТ» у судовому засіданні заперечувала проти доводів апеляційної скарги та просила рішення суду першої інстанції залишити без змін.
ОСОБА_1 та її представник у судове засідання не з`явилась, про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином.
Згідно із ч. 2 ст. 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.
Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Заслухавши доповідача, перевіривши матеріали справи та  доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає  задоволенню виходячи з наступного.
  Згідно ч.1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Судом першої інстанції встановлено, що 24 березня 2014 року між ПрАТ «АПК-Інвест» та ОСОБА_2 було укладено договір оренди землі, відповідно до п.п.1,2,8 якого остання передала відповідачу по справі в строкове платне користування для ведення товарного сільськогосподарського виробництва належну їй на праві власності на підставі державного акту серія ЯЖ № 433218 земельну ділянку площею 3,8978га кадастровий номер 1422481500:20:000:0083 строком на 20 років (а.с.12-15). 
Відповідно до п.п.9, 11 зазначеного договору оренди землі від 24 березня 2014 року сторони дійшли згоди про те, що орендна плата нараховується та вноситься орендарем у грошовій формі шляхом видачі готівки з каси орендаря чи шляхом перерахування відповідних сум на розрахунковий рахунок, зазначений орендодавцем в розмірі 4823 гивні 53 копійки на рік. Орендна плата вноситься рівними частками два рази на рік - червень грудень поточного року. Орендар на свій розсуд має право здійснити виплату орендної плати як частково, так і за цілий рік користування орендованою земельною ділянкою до настання зазначених строків. 
Пунктом 27 договору оренди землі, укладеного 24 березня 2014 року між ОСОБА_2 та відповідачем передбачено право орендодавця вимагати від орендаря своєчасного внесення орендної плати. 
Відповідно до п. 38 зазначеного договору оренди землі від 24 березня 2014 року перехід права власності на орендовану земельну ділянку до іншої особи не є підставою для зміни умов або розірвання договору.
Пунктом 40 договору оренди землі від 24 березня 2014 року передбачено, що сторона, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності, якщо вона доведе, що це порушення сталося не з її вини. 
Право оренди земельної ділянки площею 3,8978га кадастровий номер 1422481500:20:000:0083 за ПрАТ «АПК-Інвест» було зареєстровано 15 травня 2014 року, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права (а.с.16).
На підтвердження сплати на користь ОСОБА_2 орендної плати за договором оренди землі від 24 березня 2014 року відповідачем по справі надано копії платіжних доручень від 29 липня 2014 року № 7225, від 24 січня 2015 року № 416, від 27 серпня 2015 року № 6180, від 20 січня 2016 року № 10132, від 23 серпня 2016 року № 36530, від 25 жовтня 2016 року № 42856 (а.с.69-74).
24 березня 2014 року між ПрАТ «АПК-Інвест» та ОСОБА_3 було укладено договір оренди землі, відповідно до п.п. 1, 2, 8 якого останній передав відповідачу по справі в строкове платне користування для ведення товарного сільськогосподарського виробництва належну йому на праві власності на підставі державного акту серія ЯЖ № 433217 земельну ділянку площею 3,8978га кадастровий номер 1422481500:20:000:0082 (а.с.17-20). 
Відповідно до п.п. 9, 11 зазначеного договору оренди землі від 24 березня 2014 року сторони дійшли згоди про те, що орендна плата нараховується та вноситься орендарем у грошовій формі шляхом видачі готівки з каси орендаря чи шляхом перерахування відповідних сум на розрахунковий рахунок, зазначений орендодавцем в розмірі 4823 гривні 53 копійки на рік. Орендна плата вноситься рівними частками два рази на рік - червень грудень поточного року. Орендар на свій розсуд має право здійснити виплату орендної плати як частково, так і за цілий рік користування орендованою земельною ділянкою до настання зазначених строків. 
Пунктом 27 договору оренди землі, укладеного 24 березня 2014 року між ОСОБА_3 та відповідачем передбачено право орендодавця вимагати від орендаря своєчасного внесення орендної плати. 
Відповідно до п. 38 зазначеного договору оренди землі від 24 березня 2014 року перехід права власності на орендовану земельну ділянку до іншої особи не є підставою для зміни умов або розірвання договору.
Пунктом 40 договору оренди землі від 24 березня 2014 року передбачено, що сторона, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності, якщо вона доведе, що це порушення сталося не з її вини. 
Право оренди земельної ділянки площею 3,8978га кадастровий номер 1422481500:20:000:0082 строком на 20 років було зареєстроване за ПрАТ «АПК-Інвест» 19 червня 2014 року, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права (а.с.21).
На підтвердження сплати на користь ОСОБА_3 орендної плати за договором оренди землі від 24 березня 2014 року відповідачем по справі надано копії платіжних доручень від 29 липня 2014 року № 7224, від 27 січня 2015 року № 415, від 27 серпня 2015 року № 6179, від20 січня 2016 року № 10131, від 23 серпня 2016 року № 36529, від 25 жовтня 2016 року № 42855 (а.с.63-68). 
25 жовтня 2018 року ОСОБА_1 було видане свідоцтво про право на спадщину за законом після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 батька - ОСОБА_3 на земельну ділянку площею 3,8978 га кадастровий номер 1422481500:20:000:0083, яка належала останньому в порядку спадкування після померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 дружини - ОСОБА_2 (а.с.8). 
25 жовтня 2018 року за ОСОБА_1 було зареєстровано право власності на земельну ділянку площею 3,8978 га кадастровий номер 1422481500:20:000:0083, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (а.с.9).
25 жовтня 2018 року ОСОБА_1 було видане свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті батька - ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , на земельну ділянку площею 3,8978 га кадастровий номер 1422481500:20:000:0082 (а.с.10).
25 жовтня 2018 року за ОСОБА_1 було зареєстровано право власності на земельну ділянку площею 3,8978 га кадастровий номер 1422481500:20:000:0082, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (а.с.11).
Як вбачається з бухгалтерської довідки від 11 вересня 2019 року № 1363-2, згідно даних бухгалтерського обліку розмір нарахованої за договором оренди землі від 24 березня 2014 року орендної плати ОСОБА_1 (по 31 липня 2019 року - спадкодавцю ОСОБА_3 ) станом на 01 вересня 2019 року (за період з 24 березня 2014 року по 31 серпня 2019 року) складає 37784грн 00коп. Виплачено ОСОБА_3 13153 грн. 67 коп., до виплати спадкоємцю ОСОБА_1 - 17642 грн. 06 коп. (а.с.50-51) .
Відповідно до бухгалтерської довідки від 11 вересня 2019 року № 1363-2, згідно даних бухгалтерського обліку розмір нарахованої за договором оренди землі від 24 березня 2014 року орендної плати ОСОБА_1 (по 31 липня 2019 року - спадкодавцю ОСОБА_2 ) станом на 01 вересня 2019 року (за період з 24 березня 2014 року по 31 серпня 2019 року) складає 37784грн 00коп. Виплачено ОСОБА_2 13153 грн. 67 коп., до виплати спадкоємцю ОСОБА_1 - 17642 грн. 06 коп. (а.с.52-53) .
Листом від 30 грудня 2018 року, який, як вбачається з наявної в матеріалах справи поштової квитанції (а.с.23) був направлений на адресу ПрАТ «АПК-Інвест» 08 січня 2019 року, ОСОБА_1 повідомила відповідача по справі про те, що вона, як спадкоємиця орендодавців земельних ділянок ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , в подальшому має намір розпорядитися належними їй земельними ділянками кадастровий номер 1422481500:20:000:0082, 1422481500:20:000:0083 на власний розсуд, продовжувати або переукладати нові договори оренди земельних ділянок не бажає; просить утриматись від дій, які б перешкоджали їй використовувати зазначені земельні ділянки, надіслати на її адресу проекти додаткових угод про розірвання договорів оренди землі від 24 березня 2014 року; здійснити виплату на її користь орендної плати за використання вказаних земельних ділянок протягом 2016-2018 років (а.с.22).
Листом від 15 лютого 2019 року, який як вбачається з копії поштової квитанції (а.с.25), був направлений на адресу ПрАТ «АПК-Інвест» 19 лютого 2019 року, ОСОБА_1 вдруге довела до відома останнього про відсутність у неї наміру продовжувати або переукладати укладені 24 березня 2014 року договори оренди земельних ділянок кадастровий номер 1422481500:20:000:0082, 1422481500:20:000:0083, посилаючись на те, що діючим законодавством не передбачений обов`язок власника земельної ділянки переукладати або продовжувати договірні правовідносини, які діяли раніше з попереднім орендарем; просила вважати вказані договори оренди землі розірваними, утриматися від вчинення дій, які б перешкоджали використовувати належні їй земельні ділянки та здійснити виплату несплаченої за 2016-2018 роки орендної плати (а.с.24).
Листом від 20 лютого 2019 року № 198-2 ПрАТ «АПК-Інвест» повідомило ОСОБА_1 про відсутність підстав для розірвання договору оренди земельної ділянки кадастровий номер 1422481500:20:000:0082 від 24 березня 2014 року та договору оренди земельної ділянки кадастровий номер 1422481500:20:000:0082 від 24 березня 2014 року; та про порушення з її боку приписів ч.3 ст.148-1 Земельного кодексу в частині неповідомлення орендарю у місячний строк з дня набуття права власності на земельні ділянки відомостей про платіжні реквізити для перерахування орендної плати (а.с.26).
Листом від 15 березня 2019 року, який був направлений на адресу відповідача 21 березня 2019 року (а.с.28-29) ОСОБА_1 повідомила останнього про намір обробляти зазначені вище належні їй земельні ділянки самостійно; просила вважати договори оренди землі від 24 березня 2014 розірваними та сплатити орендну плату за 2016-2018 роки, зазначивши у додатках копію реквізитів для перерахування орендної плати (а.с.27, 59-60).
Листом від 09 квітня 2019 року № 452 ПрАТ «АПК-Інвест» просило ОСОБА_1 надати платіжні реквізити для виплати орендної плати за 2016-2018 роки, посилаючись на неможливість здійснити виплату через їх відсутність (а.с.30, 55-56).
Листом від 26 червня 2019 року ОСОБА_1 надіслала на адресу ПрАТ «АПК-Інвест» реквізити для сплати орендної плати, що підтверджується описом до цінного листа та визнається представниками відповідача (а.с.30-33). 
Проте, перерахувати орендну плату за 2016-2018 року на користь ОСОБА_1 за повідомленими реквізитами відповідач не зміг, зважаючи на те, що позивачкою було надано некоректні реквізити в частині номеру рахунку отримувача та/або МФО банку, що підтверджується копією листа АТ «Альфа-Банк» від 06 вересня 2019 року № 80852-23.1-б/б (а.с.61-62).
Платіжним дорученням № 10513 від 02 жовтня 2019 року ПрАТ «АПК-Інвест» перерахувало на користь ОСОБА_1 орендну плату за договором оренди землі від 24 березня 2014 року за період часу з жовтня 2016 року по червень 2019 року в розмірі 16593 гривні 54копійки (а.с.70).
Платіжним дорученням № 10514 від 02 жовтня 2019 року ПрАТ «АПК-Інвест» перерахувало на користь ОСОБА_1 орендну плату за договором оренди землі від 24 березня 2014 року за період часу з жовтня 2016 року по червень 2019 року в розмірі 16593 гривні 54 копійки (а.с.70).
Відмовляючи в задоволені позову, суд першої інстанції дійшов висновку, що відсутні підстави вважати, що відповідач не виконував покладені на нього договором обв`язки щодо сплати орендної плати, оскільки свої зобов`язання за договором оренди він виконував належним чином.
Апеляційний суд вважає, що даний висновок суду є вірним та ґрунтується на нормах діючого законодавства.
Відповідно до ч.3 ст. 148-1 Земельного кодексу України, Особа, яка набула право власності на земельну ділянку, протягом одного місяця з дня набуття права власності на неї зобов`язана повідомити про це її користувачів із зазначенням:кадастрового номера (за наявності), місця розташування та площі земельної ділянки;найменування (для юридичних осіб), прізвища, ім`я, по батькові (для фізичних осіб) нового власника;місця проживання (знаходження) нового власника, його поштової адреси;платіжних реквізитів (у разі, якщо законом або договором передбачена плата за користування земельною ділянкою у грошовій формі). Повідомлення надсилається користувачу земельної ділянки рекомендованим листом з повідомленням про вручення або вручається йому особисто під розписку. Повідомлення про перехід права власності від держави до територіальної громади або навпаки підлягає опублікуванню у друкованих засобах масової інформації місцевої сфери розповсюдження із зазначенням кадастрового номера, місця розташування та площі земельної ділянки.
Як вже було встановлено судом першої інстанції, позивач ОСОБА_1 набула права власності та отримала свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті батьків, на земельні ділянки  площею 3,8978 га (кожна) кадастровий номер, 1422481500:20:000:0082, 1422481500:20:000:0083, 25 жовтня 2018 року.
З матеріалів справи також вбачається, що вперше лист - повідомлення від 30.12.2018 року про розірвання договорів оренди землі позивач направила на адресу відповідача 08.01.2019 року (а.с.23), тобто, фактично з січня 2019 року відповідач дізнався про зміну власника земельних ділянок
Відповідно до статті 13 Закону під договором оренди землі розуміється договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.
Відповідно до положень статті 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до статті 24 Закону України «Про оренду землі» орендодавець має право вимагати від орендаря своєчасного внесення орендної плати.
Згідно з частиною першою статті 32 Закону України «Про оренду землі» на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов`язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, а також на підставах, визначених ЗК України та іншими законами України.
Згідно зі статтями 13, 15, 21 Закону України «Про оренду землі» основною метою договору оренди земельної ділянки та одним із визначальних прав орендодавця є своєчасне отримання останнім орендної плати  у встановленому розмірі. У разі систематичної несплати орендної плати за користування земельною ділянкою, тобто систематичного порушення договору оренди земельної ділянки може бути підставою для розірвання такого договору.
Наведеними положеннями закону, які регулюють спірні відносини, передбачена систематична (два і більше випадки) несплата орендної плати, передбаченої договором, як підстава для розірвання договору оренди.
Згідно з вимогами статті 537 ЦК України боржник має право виконати свій обов`язок шляхом внесення належних з нього кредиторові грошей або цінних паперів у депозит нотаріуса в разі: відсутності кредитора або уповноваженої ним особи у місці виконання зобов`язання; ухилення кредитора або уповноваженої ним особи від прийняття виконання або в разі іншого прострочення з їхнього боку; відсутності представника недієздатного кредитора.
Об`єднана палата Касаційного цивільного суду виклала правовий висновок щодо поняття систематичності несплати орендної плати, що  є підставою для розірвання договору. Так, у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 06 березня 2019 року у справі № 183/262/17 (провадження № 61-41932сво18) зроблено висновок, що підставою для розірвання договору оренди землі є систематична несплата орендної плати (два та більше випадки). При цьому, систематична сплата орендної плати не у повному обсязі, визначеному договором, тобто як невиконання, так і неналежне виконання умов договору, є підставою для розірвання такого договору, оскільки згідно зі статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
У пункті «д» частини першої статті 141 ЗК України визначено, що підставою для припинення права користування земельною ділянкою є систематична несплата орендної плати.
У статті 141 ЗК України серед підстав припинення права користування земельною ділянкою, зокрема в пункті «д» частини першої цієї статті передбачено систематичну несплату земельного податку або орендної плати.
Згідно із частиною другою статті 651 ЦК України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї зі сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.
Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.
Через системний аналіз зазначених положень законодавства та враховуючи врегулювання відносин, пов`язаних з орендою землі, зокрема, положеннями ЦК України, слід дійти висновку, що при вирішенні питання щодо розірвання договору оренди з підстави, передбаченої пунктом «д» статті 141 ЗК України, застосуванню також підлягають положення частини другої статті 651 ЦК України, згідно якої необхідна наявність істотного порушення стороною договору.
Вказаний правовий висновок висловлено Верховним Судом України у постанові від 11 жовтня 2017 року у справі № 6-1449цс17.
Встановивши, що ОСОБА_1 , набула право власності на земельні ділянки 25 жовтня 2018 року та не дотрималась приписів ч.3 148-1 ЗК України, та надала довідку лише 23 вересня 2019 року, суд першої інстанції вірно дійшов висновку про відсутність вини відповідача по не сплаті орендної плата за 2016-2018 року у строки, встановлені договором оренди земельних ділянок від 24 березня 2014 року.
Доводи скарги стосовно неповернення судового збору є безпідставними та необґрунтованими, оскільки відповідно до п. 5 ч.1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» передбачено, що сплачена сума судового збору повертається за клопотання особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі: закриття провадження у справі, крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв`язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом.
Ухвалою Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 24 лютого 2020 року провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ПрАТ «АПК-Інвест» в частині вимог про стягнення орендної плати за користування земельними ділянками за 2016-2019 роки закрито у зв`язку з відмовою від позовних вимог, оскільки в ході розгляду справи відповідач добровільно перерахував суми орендної плати за зазначений період.
Щодо стягнення судового збору з відповідача, то відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки судом першої інстанції було відмовлено у задоволені позову то відповідно і стягнення судового збору з відповідача не проводиться.
Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (частина перша статті 12 ЦПК України).
Відповідно до положень частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно із частиною шостою статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Згідно із частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України).
Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України).
Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України).
У частині першій статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Отже, доводи, наведені в обґрунтування апеляційної скарги, не можуть бути підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції, оскільки вони не підтверджуються матеріалами справи, ґрунтуються на неправильному тлумаченні норм матеріального та процесуального права й зводяться до необхідності переоцінки судом доказів.
Наведені в апеляційній  скарзі заявника доводи були предметом дослідження у суді першої інстанції з наданням відповідної правової оцінки всім фактичним обставинам справи, яка ґрунтується на вимогах закону, і з якою погоджується суд апеляційної інстанції. 
Оскільки доводи касаційної скарги висновків судів першої та апеляційної інстанцій не спростовують, на законність та обґрунтованість їх судових рішень не впливають, то колегія суддів вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржувані судові рішення без змін.
Керуючись ст.ст., 374, 375, 381 ЦПК України, апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1   залишити без задоволення.
Рішення Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 28 лютого 2020 року залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття. Касаційна скарга на судове рішення подається безпосередньо до Касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. 

Судді:          О. В. Халаджи
           В.Б. Азевич
           І.В. Кішкіна                
Повний текст судового рішення складено 17 червня 2020 року. 

Головуючий:                                                                                                   О.В.Халаджи