Ухвала
 
07 травня 2020 року
м. Київ
справа № 766/18329/19
провадження № 61-7380 ск20 
Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: 
Білоконь О. В. (суддя-доповідач), Осіяна О. М., Сакари Н. Ю.,
розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1  на постанову Херсонського апеляційного суду у складі колегії суддів: Склярської І. В., Пузанової Л. В., Чорної Т. Г., від 24 березня 2020 року у справі за позовом Південного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , третя особа - відділ реєстрації місця проживання фізичних осіб Херсонської міської ради, про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням,
ВСТАНОВИВ :
У вересні 2019 року Південне міжрегіональне управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції звернулося до суду з вказаним позовом, у якому просило визнати ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 такими, що втратили право користування квартирою АДРЕСА_1 . 
Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 24 вересня 2019 року відкрито провадження у цій справі.
У відзиві представник  ОСОБА_1 просила закрити провадження у справі у зв`язку із відсутністю предмету спору за пунктом 2 частини першої статті 255 ЦПК України, оскільки квартира    АДРЕСА_1 не належить позивачу, а є у комунальній власності та належить Херсонській міській раді.
Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області у складі судді Кузьміної О. І. від 18 грудня 2019 року провадження у справі закритона підставі пункту 2 частини першої статті 255 ЦПК України.
Постановою Херсонського апеляційного суду від 24 березня 2020 року ухвалу Херсонського міського суду Херсонської області від 18 грудня  2019 року скасовано та направлено справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.
До Верховного Суду 23 квітня 2020 року  ОСОБА_1 подав касаційну скаргу на постанову Херсонського апеляційного суду від 24 березня 2020 року, у якій, посилаючись на порушення судом апеляційної інстанціїнорм процесуального права, просив скасувати оскаржуване судове рішення та залишити в силі ухвалу суду першої інстанції.
Дослідивши касаційну скаргу  ОСОБА_1 , колегія суддів дійшла висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, з урахуванням такого.
Пунктом 2 частини першої статті 255 ЦПК України передбачено, що суд своєю ухвалою закриває провадження у справі якщо відсутній предмет спору.
Необхідність запровадження такого правила обумовлена тим, що відповідно до статті 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір. 
Проте поняття «юридичного спору» має тлумачитися широко, виходячи з підходу Європейського суду з прав людини до тлумачення поняття «спір про право» (пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод). Зокрема, Європейський суд з прав людини зазначає, що відповідно до духу Конвенції поняття «спору про право» має розглядатися не суто технічно, йому слід надавати сутнісного, а не формального значення.  
Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
З урахуванням викладеного, відсутність предмету спору унеможливлює вирішення справи по суті незалежно від обгрунтованості позову, а відповідно і здійснення ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів осіб.
Прикладами відсутності предмета спору можуть бути дії сторін, чи настання обставин, якщо між сторонами у зв`язку з цим не залишилося неврегульованих питань або самими сторонами врегульовано спірні питання.
Суд апеляційної інстанції, встановивши, що предметом цього спору є матеріально-правова вимога до відповідачів про визнання їх такими, що втратили право користування житловим приміщенням, дійшов вірного висновку, що предмет спору не припинив свого існування внаслідок оспорювання відповідачами права на спірне житлове приміщення.
Відповідно до пункту 4 частини першої статті 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.
За таких обставин, суд першої інстанції не встановив усіх обставин справи у спірних правовідносинах, що призвело до постановлення помилкової ухвали, тому вона підлягаєскасуванню з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Доводи касаційної скарги про те, що суд першої інстанції правильно закрив провадження у справі, оскільки права на спірну квартиру не належать позивачу, тому відсутній предмет спору, є неспроможними, оскільки самі по собі вказують на наявність спору про право на спірне житлове приміщення, про втрату користування яким заявлено позов.
Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
Відповідно до частини четвертої статті 394 ЦПК України у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосовування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення. 
Із змісту касаційної скарги, оскаржуваного судового рішення та доданих до касаційної скарги матеріалів убачається, що вона є необґрунтованою, правильне застосовування судом апеляційної інстанції положень частини першої статті 379 ЦПК України є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення, а наведені в ній доводи не дають підстав для висновків щодо незаконності та неправильності судового рішення.
Керуючись частинами четвертою та шостою статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду 
УХВАЛИВ:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1  на постанову Херсонського апеляційного суду від 24 березня 2020 року у справі за позовом Південного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , третя особа - відділ реєстрації місця проживання фізичних осіб Херсонської міської ради, про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням.
Додані до скарги матеріали повернути заявнику. 
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді                                                                                                      О. В. Білоконь
                                                                                                                О. М. Осіян
                                                                                                                Н. Ю. Сакара