Ухвала    
 
06 травня 2020 року
м. Київ
справа № 177/1090/18
провадження № 61-7448 ск20 
Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: 
Білоконь О. В. (суддя-доповідач), Осіяна О. М., Сакари Н. Ю.,
розглянув касаційну скаргу  ОСОБА_1 на постанову Дніпровського апеляційного суду від 23 березня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - Соборний відділ державної виконавчої служби міста Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, про звільнення від сплати заборгованості по аліментам,
ВСТАНОВИВ:
У червні 2018 року  ОСОБА_1  звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , у якому просив звільнити його від сплати заборгованості за аліментами, які стягуються на підставі рішення Широківського районного суду Дніпропетровської області від 16 травня 2012 року посилаючись на те, що у червні 2014 року був мобілізований до лав Збройних Сил України, а           з 09 квітня 2015 року по 27 грудня 2017 року потрапив у полон, після визволення стан здоров`я суттєво погіршився, що призвело до втрати працездатності та встановлення інвалідності. Зазначав, що є безробітнім, отримує пенсію, з якої вираховується 50 % на сплату аліментів та погашення заборгованості за аліментами, яка утворилася за час перебування у полоні, тому просив суд звільнити його від сплати заборгованості за аліментами. 
Рішенням Широківського районного суду Дніпропетровської області                    від 14 листопада 2019 року позов ОСОБА_1 задоволено частково.
Частково звільнено     ОСОБА_1 від сплати заборгованості по аліментам урозмірі 40 000,00грн на користь  ОСОБА_2 на утримання дітей:       ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та      ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що стягуються на підставі рішення Широківського районного суду Дніпропетровської області від 16 травня 2012 року.
Постановою Дніпровського апеляційного суду від 23 березня 2020 року рішення Широківського районного суду Дніпропетровської області                        від 14 листопада 2019 року скасовано та ухвалено нове, яким у задоволенні позову     ОСОБА_1  відмовлено.
До Верховного Суду 21 квітня 2020 року         ОСОБА_1 подав касаційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати оскаржуване судове рішення та залишити в силі рішення суду першої інстанції.
Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, зазначених у цій же нормі ЦПК України. 
Відповідно до положень пункту 1 частини шостої та частинидев`ятої             статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. З 01 січня 2020 року ця сума складає 210 200 грн (стаття 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік»).
Відповідно до пункту 3 частини шостої статті 19 ЦПК України малозначними справами є справи про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів, зміну способу їх стягнення, якщо такі вимоги не пов`язані із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства).
Предметом спору у цій справі є звільнення від сплати заборгованості по аліментам у розмірі 67 839,43 грн, у якій ціна позову станом на 1 січня             2020 року не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (2 102*100=210 200), тому ця справа є малозначною у силу вимог закону. 
Переглядаючи справу в касаційному порядку, Верховний Суд, який відповідно до частини третьої статті 125 Конституції України є найвищим судовим органом, виконує функцію «суду права», що розглядає спори, які мають найважливіше (принципове) значення.
Касаційна скарга містить посилання на випадки, передбачені             підпунктами а), в) пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, за наявності яких судові рішення у малозначній справі підлягають касаційному оскарженню, а саме: касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики, а також справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу.
Наведені заявником обставини, передбачені підпунктом а) пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, не дають підстав для висновку про те, що касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики. Доводи заявника полягають у його незгоді з оцінкою судом зібраних у справі доказів та встановлених обставин, що не стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики, оскільки суд у кожному конкретному випадку вирішує питання про те, чи мають обставини, на які посилається платник аліментів, істотне значення.
Разом з тим, аналіз судового рішення у справі та наведені заявником доводи дають підстави для висновку про те, що ця справа має виняткове значення для заявника, тому ухвалене у ній судове рішення підлягає касаційному оскарженню.
Посилання заявника на те, що застосування до нього штрафних і обмежувальних заходів у зв`язку з несплатою аліментів на утримання дітей, наявність заборгованості по сплаті аліментів становить для нього, як особи з інвалідністю, надмірний фінансовий тягар, свідчать про винятковість справи для заявника.
Підстави касаційного оскарження судових рішень визначені у частині другій статті 389 ЦПК України. 
Частиною першою статті 394 ЦПК України передбачено, що одержавши касаційну скаргу, оформлену відповідно до вимог статті 392 цього Кодексу, колегія суддів у складі трьох суддів вирішує питання про відкриття касаційного провадження (про відмову у відкритті касаційного провадження).
Відповідно до положень частини восьмої статті 394 ЦПК України в ухвалі про відкриття касаційного провадження зазначаються підстава (підстави) відкриття касаційного провадження та строк для подання учасниками справи відзиву на касаційну скаргу.
Підставою касаційного оскарження вказаного судового рішення заявник зазначає неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, а саме застосування частини другої статті 197 СК України без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду від 27 лютого 2019 року у справі № 307/1186/17. Крім того, постанова апеляційного суду суперечить висновкам Верховного Суду, викладеним у постановах від 21 листопада 2018 року у справі               № 343/860/17, від 01 серпня 2018 року у справі № 344/12158/16-ц,                    від 10 травня 2018 року у справі № 522/3353/16-ц, від 20 лютого 2019 року у справі № 404/2514/16-ц, від 20 червня 2018 року у справі № 589/2026/15-ц (пункт 1 частини другої статті 389 ЦПК України).
Касаційна скарга подана в строк, передбачений статтею 390 ЦПК України, та з дотриманням вимог статті 392 ЦПК України.
На підставі викладеного Верховний Суд дійшов висновку про наявність підстав для відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою     ОСОБА_1 на постановуДніпровського апеляційного суду                      від 23 березня 2020 року на підставі пункту 1 частини другої статті 389 ЦПК України, оскільки у касаційній скарзі містяться доводи про те, що судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосовані норми права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду і таке застосування, на думку заявника, призвело до порушення норм матеріального та процесуального права шляхом неправильного їх застосування судом.
Крім того, заявник просить зупинити дію постанови Дніпровського апеляційного суду від 23 березня 2020 року до закінчення касаційного провадження.
Відповідно до положень частини восьмої статті 394, частини першої             статті 436 ЦПК України за наявності клопотання особи, яка подала касаційну скаргу, суд у разі необхідності вирішує питання про зупинення виконання рішення (ухвали) суду або зупинення його дії (якщо рішення не передбачає примусового виконання) до закінчення його перегляду в касаційному порядку.
Клопотання про зупинення виконання (дії) судового рішення має бути мотивованим, містити достатні та обґрунтовані підстави для зупинення виконання (дії) судового рішення, підтверджені певними доказами, зокрема, у разі відкриття виконавчого провадження з примусового виконання рішення суду має бути надано копію такої постанови. Вирішуючи питання про зупинення виконання судового рішення або його дії, суд касаційної інстанції враховує існування об`єктивної необхідності у цьому, зокрема у разі ймовірності утруднення повторного розгляду справи внаслідок можливого скасування судового рішення, забезпечення дотримання балансу інтересів сторін, запобігання порушенню прав осіб, які брали участь у справі та які не брали такої участі, але рішенням суду вирішено питання про їх права, свободи чи обов`язки. 
Ураховуючи те, що клопотання про зупинення дії судового рішення не містить обґрунтованих підстав, за яких суд касаційної інстанції може зупинити дію оскаржуваного судового рішення та до клопотання не додано будь-яких доказів, які б підтверджували необхідність зупинення дії судового рішення, клопотання задоволенню не підлягає.
Згідно з частиною першою статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу. У разі необхідності учасники справи можуть бути викликані для надання пояснень у справі.
02 квітня 2020 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» від 30 березня 2020 року № 540-IX              (далі - Закон № 540-IX).
Відповідно до положень підпункту 3 пункту 12 розділу XII «Прикінцевих положень» вказаного ЗУ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 49, 185, 390, 393, 395 цього Кодексу, а також інші процесуальні строки продовжуються на строк дії такого карантину.
Керуючись статтями 389, 394, 395, 402 ЦПК України та Законом № 540-IX, Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду
 
УХВАЛИВ: 
Відкрити касаційне провадження у цій справі.
Витребувати з Широківського районного суду Дніпропетровської області цивільну справу № 177/1090/18 за позовом  ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - Соборний відділ державної виконавчої служби міста Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, про звільнення від сплати заборгованості по аліментам.
Відмовити у задоволенні клопотання  ОСОБА_1 про зупинення дії постанови Дніпровського апеляційного суду                                 від 23 березня 2020 рокудо закінчення касаційного провадження.
Надіслати учасникам справи копії касаційної скарги та доданих до неї документів, роз`яснити їм право подати відзив на касаційну скаргу, який за формою і змістом має відповідати вимогам статті 395 ЦПК України, у місячний строк з дня вручення копії цієї ухвали, але не пізніше десяти днів з дня закінчення карантину. 
Ухвала оскарженню не підлягає.
 
Судді                                                                                             О. В. Білоконь
О. М. Осіян
Н. Ю. Сакара