УХВАЛА

13 квітня 2020 року 
Київ
справа №420/1844/19
адміністративне провадження №К/9901/8688/20

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
судді-доповідача Шишова О.О., 
суддів - Дашутіна І.В., Яковенка М.М.,  
перевіривши касаційну скаргу   Ліквідаційної комісії Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Одеській області
на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 16 вересня 2019 року
та постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 18 лютого 2020 року
у справі № 420/1844/19                                                                                    за позовом ОСОБА_1 
до Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Одеській області 
про визнання протиправною бездіяльності, стягнення коштів та зобов`язання вчинити певні дії,-  

у с т а н о в и в :
ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Одеській області в якому просив:
- визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо невидачі трудової книжки, несплати грошового забезпечення за період з 10.06.2016 року по 26.10.2016 року, нездійснення індексації грошового забезпечення з 01.01.2014 року, несплати компенсації за невикористані відпустки, несплати у повному обсязі одноразової грошової допомоги при звільненні, не проведенні остаточного розрахунку в день звільнення з позивачем;
- стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість з грошового забезпечення за період з 10.06.2016 року по 26.10.2016 року у розмірі 50 272,61 грн.;
- стягнути з відповідача на користь позивача середній заробіток  індексоване грошове забезпечення за час затримки з 13.03.2018 року по 04.07.2019 року у розмірі 199672,36 грн.;
- стягнути з відповідача на користь позивача компенсацію за невикористанні дні відпусток: 2014 рік  15466,36 грн., 2015 рік  16666,76 грн., 2016 рік  17409,5 грн., 2017 рік  18383,52 грн., 2018 рік  16605,62 грн., 2019 рік  9584,88 грн., а разом 94116,63 грн.;
- стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість з індексації грошового забезпечення з 01.01.2014 року по 12.03.2018 року у розмірі 81668,88 грн.;
- стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість з одноразової грошової допомоги при звільненні у розмірі 53148,38 грн.;
- зобов`язати відповідача внести зміни до наказу №8 о/с від 12.03.2018 року та вважати ОСОБА_1 звільненим з органів внутрішніх справ з моменту винесення судового рішення (04.07.2019 року) з вислугою років 25 років 4 дня у пільговому обчисленні та для призначення пенсії 34 роки 3 місяці 2 дні.
Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 16 вересня 2019 року адміністративний позов був задоволений частково. 
Постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 18 лютого 2020 року рішення Одеського окружного адміністративного суду від 16 вересня 2019 року -  змінено:
- виклавши абзац другий її резолютивної частини в наступній редакції: Стягнути з Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Одеській області за рахунок його бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 заборгованість з грошового забезпечення за період з 10.06.2016 року по 26.10.2016 року у розмірі 43361,80 грн. (сорок три тисячі триста шістдесят одна грн. 80 коп.) з урахуванням податків та обов`язкових платежів.
В іншій частині постанову Одеського окружного адміністративного суду від 16 вересня 2019 року залишити без змін.
Не погоджуючись з вищенаведеними рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій, позивач звернувся до суду з касаційною скаргою. 
Пункт 8 частини другої  статті 129 Конституції України  серед основних засад судочинства закріплює забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.
Наведеним конституційним положенням відповідає  стаття 14 Закону України «Про судоустрій і статус суддів».
Відповідно до частини першої  статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України  учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.
Пунктом 2 частини п`ятої  статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України  передбачено, що не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності, крім випадків, якщо:
а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики;
б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього  Кодексу  позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи;
в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу;
г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.
За змістом пункту 1 частини шостої  статті 12 Кодексу адміністративного судочинства України  для цілей цього  Кодексу  справами незначної складності є справи щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби, окрім справ, в яких позивачами є службові особи, які у значенні  Закону України «Про запобігання корупції»  займають відповідальне та особливо відповідальне становище.
Згідно ст.50 (Примітка) Закону України "Про запобігання корупції" під службовими особами, які займають відповідальне та особливо відповідальне становище, в цій статті розуміються Президент України, Прем`єр-міністр України, член Кабінету Міністрів України, перший заступник або заступник міністра, член Національної ради України з питань телебачення і радіомовлення, Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку, Антимонопольного комітету України, Голова Державного комітету телебачення і радіомовлення України, Голова Фонду державного майна України, його перший заступник або заступник, член Центральної виборчої комісії, член, інспектор Вищої ради правосуддя, член, інспектор Вищої кваліфікаційної комісії суддів України, народний депутат України, Уповноважений Верховної Ради України з прав людини, Директор Національного антикорупційного бюро України, Генеральний прокурор, його перший заступник та заступник, Голова Національного банку України, його перший заступник та заступник, член Ради Національного банку України, Секретар Ради національної безпеки і оборони України, його перший заступник та заступник, Постійний Представник Президента України в Автономній Республіці Крим, його перший заступник та заступник, радник або помічник Президента України, Голови Верховної Ради України, Прем`єр-міністра України, особи, посади яких належать до посад державної служби категорії "А" або "Б", та особи, посади яких частиною першою статті 14 Закону України "Про службу в органах місцевого самоврядування" віднесені до першої - третьої категорій, а також судді, прокурори і слідчі, керівники, заступники керівників державних органів, юрисдикція яких поширюється на всю територію України, їх апаратів та самостійних структурних підрозділів, керівники, заступники керівників державних органів, органів влади Автономної Республіки Крим, юрисдикція яких поширюється на територію однієї або кількох областей, Автономної Республіки Крим, міст Києва або Севастополя, керівників державних органів, органів влади Автономної Республіки Крим, юрисдикція яких поширюється на територію одного або кількох районів, міста республіканського в Автономній Республіці Крим або обласного значення, району в місті, міста районного значення, військові посадові особи вищого офіцерського складу.
Предметом розгляду даної справи є випалата компенсації за невикористані відпустки, виплата в  повному обсязі одноразової грошової допомоги при звільненні, виплата остаточного розрахунку в день звільнення, внесення змін до наказу про звільнення. 
Аналіз доводів касаційної скарги в сукупності з відображеними в судових рішеннях судів першої та апеляційної інстанцій обставинами справи не дають підстав для висновку про наявність обставин, наведених у підпунктах «а»-«г» пункту 2 частини п`ятої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України. Посада публічної служби позивача не відноситься до переліку службових осіб, які займають відповідальне та особливо відповідальне становище в розумінні примітки до  статті 50 Закону України «Про запобігання корупції».
У відповідності до пункту 1 частини першої  статті 333 Кодексу адміністративного судочинства України  суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.
За такого правового врегулювання та обставин справи підстави для відкриття касаційного провадження відсутні.
На підставі викладеного, керуючись статтями  248,  328,  333 Кодексу адміністративного судочинства України,-
у х в а л и в :
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Ліквідаційної комісії  Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Одеській області на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 16 вересня 2019 року та постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 18 лютого 2020 року.

Копію цієї ухвали разом з касаційною скаргою та доданими до неї матеріалами направити особі, яка її подала. 

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями і оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач                                                                         О.О. Шишов  

Судді                                                                                      І.В. Дашутін 

                                                                                          М.М. Яковенко