УХВАЛА

30 березня 2020 року 
Київ
справа №140/2489/19
адміністративне провадження №К/9901/4980/20
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
судді-доповідача Калашнікової О.В.,                                        
суддів - Білак М.В., Загороднюка А.Г.,
перевіривши касаційну скаргу Головного управління Держпродспоживслужби у Волинській області
на рішення Волинського окружного адміністративного суду від 21 жовтня 2019 року
та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 28 січня 2020 року
у справі №140/2489/19
за адміністративним позовом ОСОБА_1 
до Головного управління Держпродспоживслужби у Волинській області
про визнання необґрунтованим та скасування висновку службового розслідування, визнання протиправним та скасування наказів,-
ВСТАНОВИВ :
Зазначена касаційна скарга надійшла до Верховного Суду як суду касаційної інстанції в адміністративних справах відповідно до  статті 327 Кодексу адміністративного судочинства України(надалі -  КАС України).
Ухвалою колегії суддів Верховного Суду від 26 лютого 2020 року касаційну скаргу залишено без руху з мотивів її невідповідності вимогам статті 330 Кодексу адміністративного судочинства України, в якій, запропоновано скаржнику навести підстави касаційного оскарження. При цьому встановлено строк на усунення недоліків 10 днів з моменту отримання ухвали.
10 березня 2020 року на адресу Верховного Суду надійшло клопотання про усунення недоліків касаційної скарги, в якій скаржник як на підставу касаційного оскарження посилається на пункт 1 частини 4 статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України, зазначаючи, що суд апеляційної інстанції в оскаржуваному рішенні застосував норму права без урахування висновку Верховного Суду щодо застосування норми права у подібних правовідносинах. Зокрема, скаржник зазначає, що судом апеляційної інстанції застосовано статті 64, 65, 66 Закону України «Про державну службу» всупереч висновкам Верховного Суду у постанові від 17 грудня 2019 року у справі №803/1665/16.
Однак посилання на різне застосування зазначених норм Закону України «Про державну службу» є передчасним.
Так у справі №803/1665/16 на яку посилається скаржник, суд касаційної інстанції прийшов до висновку, що позивачем, у відповідності до частини четвертої  статті 66 Закону України «Про державну службу», правильно визначено вид дисциплінарного стягнення, оскільки воно призначено відповідно до пункту 8 частини другої  статті 65 Закону України «Про державну службу». 
Верховний Суду прийшов до такого висновку дослідивши матеріали справи та проаналізувавши частину першу  статті 64 Закону України «Про державну службу»  , яка передбачає, що за невиконання або неналежне виконання посадових обов`язків, визначених цим  Законом  та іншими нормативно-правовими актами у сфері державної служби, посадовою інструкцією, а також порушення правил етичної поведінки та інше порушення службової дисципліни державний службовець притягається до дисциплінарної відповідальності у порядку, встановленому цим Законом.
Проаналізувавши частину першу  статті 65 Закону України «Про державну службу», якою встановлено, що підставою для притягнення державного службовця до дисциплінарної відповідальності є вчинення ним дисциплінарного проступку, тобто протиправної винної дії або бездіяльності чи прийняття рішення, що полягає у невиконанні або неналежному виконанні державним службовцем своїх посадових обов`язків та інших вимог, встановлених цим  Законом  та іншими нормативно-правовими актами, за яке до нього може бути застосоване дисциплінарне стягнення. Згідно з пунктом 8 частини другої  статті 65 цього ж Закону  дисциплінарним проступком є, зокрема невиконання вимог щодо політичної неупередженості державного службовця.
Та частину четверту  статті 66 Закону України «Про державну службу»  яка визначає, що у разі допущення державним службовцем дисциплінарних проступків, передбачених пунктами 2 та 8 частини другої  статті 65 цього Закону, а також вчинення систематично (повторно протягом року) дисциплінарних проступків, передбачених пунктами 4 та 5 частини другої  статті 65 цього Закону, суб`єкт призначення або керівник державної служби може попередити такого державного службовця про неповну службову відповідність.
Головне управління Держпродспоживслужби у Волинській області з посиланням на правову позицію висловлену Верховним Судом у справі №803/1665/16, щодо визначення виду дисциплінарного стягнення зазначає, що у справі №140/2489/19 позивача попереджено про неповну службову відповідальність за допущення ним дисциплінарного проступку, передбаченого пунктом 2 частини 2 статті 65 Закону України «Про державну службу», а саме за порушення правил етичної поведінки державних службовців (тобто в межах санкції статті), з огляду на це відповідачем не порушено норм чинного законодавства.
Суд звертає увагу на те, що у справі №140/2489/19   визначення міри дисциплінарного стягнення застосованого відповідачем не є ключовим при вирішенні даної справи.
Натомість, ключовим є висновки судів попередніх інстанцій, що приймаючи спірний наказ, відповідач не дослідив чи є вчинені позивачем дії дисциплінарним проступком, оскільки підставою для застосування висновку про неповну службову відповідність є вчинення працівником протиправного винного діяння, яке визнається дисциплінарним проступком.
Також, судом апеляційної інстанції зазначено, що в ході службового розслідування дисциплінарною комісією не встановлено факту вчинення позивачем дисциплінарного проступку з обставин, викладених у скарзі ФОП    ОСОБА_2   від 03 грудня 2018 року вх. №К-246 стосовно можливих неправомірних дій позивача , на підставі якої було відкрито дисциплінарне провадження.
Суди попередніх інстанцій прийшли до висновку про те, що жодних вагомих, чітких та узгоджених доказів, які б вказували на правомірність та обґрунтованість спірних наказів відповідачем не надано, а спірні накази прийнято з формальних підстав, через що позовні вимоги в цій частині є підставними та обґрунтованими.
Проаналізувавши ухвалені судові рішення у справі №140/2489/19 та постанову Верховного Суду у справі №803/1665/16, суд касаційної інстанції прийшов до висновку, що правовідносини в даних справах є не подібними та виникли за різних обставин.
Враховуючи вищевикладене, Суд дійшов висновку, що відповідачем не виконано вимоги ухвали про залишення касаційної скарги без руху, зокрема не доведено застосування судом апеляційної скарги норми права без урахування висновку Верховного Суду щодо застосування норми права у подібних правовідносинах.
Станом на 30 березня 2020 року скаржник не усунув зазначені в ухвалі Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 26 лютого 2020 року недоліки касаційної скарги, тому вона вважається неподаною і підлягає поверненню.
Керуючись частиною другою, частиною п`ятою статті 332, пунктом 1 частини четвертої статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України,
УХВАЛИВ:
Касаційну скаргу Головного управління Держпродспоживслужби у Волинській області на рішення Волинського окружного адміністративного суду від 21 жовтня 2019 року та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 28 січня 2020 року у справі №140/2489/19 за адміністративним позовом ОСОБА_1 Головного управління Держпродспоживслужби у Волинській області про визнання необґрунтованим та скасування висновку службового розслідування, визнання протиправним та скасування наказів- повернути скаржнику.
Копію ухвали про повернення касаційної скарги надіслати учасникам справи у порядку, визначеному статтею 251 цього Кодексу. Скаржнику надіслати копію ухвали про повернення касаційної скарги разом з касаційною скаргою та доданими до скарги матеріалами.
Роз`яснити заявнику касаційної скарги, що її повернення не позбавляє права повторного звернення до Верховного Суду.
Ухвала оскарженню не підлягає.

...........................
...........................
...........................
О.В. Калашнікова
М.В. Білак
А.Г. Загороднюк,
Судді Верховного Суду