ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ  

30 квітня 2020 року                                                                        м.Суми
                                                               Справа №585/2683/19 
                                                               Номер провадження 22-ц/816/1162/20

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: 
головуючого - Левченко Т. А. (суддя-доповідач),
суддів -          Кононенко О. Ю. ,  Криворотенка В. І. 
з участю секретаря судового засідання – Чуприни В.І., 
сторони:
позивач –  ОСОБА_1 ,
відповідач – державна установа «Роменська виправна колонія (№56)»,
розглянув у відкритому судовому засіданні в приміщенні Сумського апеляційного суду в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 
на ухвалу Роменського міськрайонного суду Сумської області від 24 жовтня 2019 року, постановлену у складі судді Євтюшенкової В.І., у приміщенні Роменського міськрайонного суду Сумської області, -

В С Т А Н О В И В:
У липні 2019 року  ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до державної установи «Роменська виправна колонія (№56)» (далі – ДУ «Роменська ВК (№56)») про відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення його права на таємницю кореспонденції.
Роменський міськрайонний суд Сумської області ухвалою від 24 жовтня 2019 року позовну заяву  ОСОБА_1 залишив без розгляду. Роз`яснив позивачу право звернення до суду повторно після усунення умов, що були підставою для залишення позовної заяви без розгляду.
Не погодившись з вказаною ухвалою, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на порушення судом норм процесуального та матеріального права, просить скасувати ухвалу суду від 24 жовтня 2019 року, як неправосудну, та ухвалити нове рішення, яким направити справу до Роменського міськрайонного суду Сумської області для нового розгляду – без залучення до справи суддів Євтюшенкової В.І. та Шульги В.О. 
В доводах апеляційної скарги зазначає, що 24 жовтня 2019 року у підготовчому судовому засіданні він заявив клопотання про залишення його позову без розгляду, оскільки через відсутність грошових коштів він не міг виконати ухвалу судді Євтюшенкової В.І. від 18 липня 2019 року про сплату судового збору до закінчення розгляду справи, а стягнення судового збору погіршить і без того його скрутне матеріальне становище. Крім того, вказав на те, що в Роменському міськрайонному відділі державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Сумській області перебувають виконавчі провадження №№ 59988203 та 59083941 про стягнення з нього судового збору. Таким чином, збільшення боргу перед державою матиме для нього негативні наслідки, а тому він був змушений подати суду клопотання про залишення позовної заяви без розгляду.
Крім того, вказує на те, що суддя Євтюшенкова В.І. залучила до участі у справі в якості представника відповідача – юрисконсульта ДУ «Роменська ВК (№56)» Трухан Л.С., яка на його думку, є сторонньою особою та відповідно до закону не може бути представником юридичної особи у справах загального позовного провадження.
Відзив на апеляційну скаргу у встановлений судом строк не надходив.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення ОСОБА_1 , який підтримав апеляційну скаргу, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.
Постановляючи оскаржувану ухвалу та залишаючи позовну заяву ОСОБА_1 без розгляду, на підставі п. 5 ч. 1 ст. 257 ЦПК України, суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_1 у підготовчому судовому засіданні заявив клопотання про залишення його позовної заяви без розгляду. 
Колегія суддів погоджується з висновком місцевого суду про наявність підстав для залишення позову ОСОБА_1 без розгляду. 
З матеріалів справи вбачається, що у підготовчому судовому засіданні 24 жовтня 2019 року в даній справі від позивача ОСОБА_1 надійшло клопотання про залишення його позову без розгляду, так як на його думку, відстрочення сплати судового збору є перешкодою для здійснення права на судовий захист, оскільки у випадку відмови у задоволенні його позову за наслідками розгляду справи по суті, судом з нього буде стягнуто судовий збір, а він не бажає мати матеріальні зобов`язання перед державою. 
Відповідно до ч.1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Частиною 1 ст. 5 ЦПК України встановлено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.
Відповідно до ч. 1 ст. 43 ЦПК України, учасники справи, зокрема мають право подавати заяви та клопотання, надавати пояснення суду, наводити свої доводи, міркування щодо питань, які виникають під час судового розгляду, і заперечення проти заяв, клопотань, доводів і міркувань інших осіб. 
Згідно з п. 5 частини 1 ст. 257 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо позивач до початку розгляду справи по суті подав заяву про залишення позову без розгляду.
Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого засідання суд постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без розгляду.
Однією із основних засад (принципів) цивільного судочинства є диспозитивність.
При цьому, відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмету спору на власний розсуд. 
Залишення позову без розгляду на підставі заяви позивача - це форма закінчення розгляду справи без ухвалення рішення. Зазначена процесуальна дія - це диспозитивне право позивача, передбачене нормами ЦПК України. При цьому суд не перевіряє підстави подання такої заяви.
Виходячи з викладеного, колегія суддів не може взяти до уваги доводи апеляційної скарги стосовно обставин у зв`язку з якими позивач подав клопотання про залишення позову без розгляду, зокрема не задоволення його клопотання про звільнення від сплати судового збору. Крім того, навіть у випадку скасування оскаржуваної ухвали суду, залишається чинним процесуальне рішення суду про відстрочення позивачу сплати судового збору за подання позовної заяви до ухвалення судового рішення в даній справі, яке не підлягає оскарженню окремо від рішення суду. Заперечення на вказане процесуальне рішення суду позивач має право включити до апеляційної скарги на рішення суду в справі. 
Колегія суддів також зазначає, що у випадку стягнення з позивача судового збору на користь держави під час ухвалення рішення в справі, останній не позбавлений був можливості оскаржити рішення суду по суті спору в частині розподілу судових витрат, включивши до апеляційної скарги заперечення на ухвалу про відстрочення сплати судового збору. При цьому, виходячи з роз`яснень пункту 22 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ» № 10 від 17.10.2017 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах», у разі оскарження рішення суду лише в частині відшкодування чи розподілу судових витрат, що не пов`язано з позовними вимогами і не стосується суті спору, судовий збір за таку скаргу стороною не сплачується.
Не можна погодитися і з посиланнями ОСОБА_1 на рішення Європейського Суду у справі «Креуз проти Польщі», оскільки в цій справі заявник звернувся до Європейського Суду за інших обставин, а саме йому було відмовлено у прийнятті позову у зв`язку з несплатою судового збору.
Інші доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення питання.
З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що ухвалу постановлено з додержанням вимог закону і підстав для її скасування не вбачається.
Керуючись ст. ст. 367; 374 ч. 1 п. 1; 375, 381-382 ЦПК України, колегія суддів – 

П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Ухвалу Роменського міськрайонного суду Сумської області від 24 жовтня 2019 року в даній справі залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Повне судове рішення складено 30 квітня 2020 року.

Головуючий:                                                        Т.А. Левченко

Судді:                                                                        О.Ю. Кононенко

                                                                               В.І. Криворотенко