ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

12 березня 2020 року 	м. Дніпро	справа № 160/5970/19	

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: 
головуючого - судді  Чабаненко С.В.,
                               суддів:  Чумака С.Ю., Юрко І.В.,     
за участю секретаря судового засідання Сколишева О.О. 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі апеляційні скарги Дніпровської міської ради, Головного управління ДПС у Дніпропетровській області  на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 17 жовтня 2019 року у справі №160/5970/19 за позовом  Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1  до  Головного управління ДФС у Дніпропетровській області     про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,- 

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернулась до суду з адміністративним позовом до Головного управління ДФС у Дніпропетровській області, в якому просила визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення від 14.05.2019 року № 248325/1-5353-0461, № 248325-5353-0461.
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 17 жовтня 2019 року адміністративний позов задоволено. Визнано протиправними та скасовано податкові повідомлення-рішення від 14.05.2019 № 248325/1-5353-0461, № 248325-5353-0461, прийняті Головним управлінням ДФС у Дніпропетровській області.  
Не погоджуючись з рішення суду першої інстанції, ГУ ДПС у Діпропетровській області та Дніпровська міська рада подали апеляційні скарги, в яких просять оскаржуване рішення скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.
В судовому засіданні представник Дніпровської міської ради (Архипенко А.О.) підтримав доводи апеляційної скарги, а представник позивача (Бгатирьов С.В.) заперечив проти цих доводів.
ГУ ДПС у Дніпропетровській області, повідомлене про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання представника не направило, що відповідно до приписів ст. 312 КАС України не перешкоджає апеляційному перегляду справи.
Перевіривши підстави для перегляду, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню, з огляду на наступне.
Як встановлено судом першої інстанцій та підтверджено письмовими доказами, наявними в матеріалах справи, ОСОБА_1 зареєстрована з 11.03.2016 як фізична особа-підприємець та з 11.03.2016 є платником єдиного податку 3 групи (а.18-20, 38-40).
30.04.2006 право власності на 1/2 нежитлової будівлі автомийки літ. А-1 за адресою АДРЕСА_1 зареєстровано за ОСОБА_2 на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно серії НОМЕР_3, виданого 13.02.2006 згідно з рішенням виконавчого комітету Дніпропетровської міської ради від 06.02.2006 № 467 (а.с.13).
Інша 1/2 частини нежитлової будівлі автомийки літ. А-1 за адресою АДРЕСА_1 ) 30.04.2006 зареєстрована за ОСОБА_3 на підставі договору купівлі-продажу від 15.03.2006 (а.с.108).
30.11.2009 виготовлено технічний паспорт на нежитлову будівлю автомийки № АДРЕСА_1 , власниками якої є (а.с.64-67):
- ОСОБА_3 , 1/2 частка;
- ОСОБА_2 , 1/2 частка.
22.07.2010 між Дніпровською міською радою (орендодавець) та ОСОБА_2 (орендар) укладено договір оренди землі, згідно якого орендар прийняв в строкове платне користування земельну ділянку, яка знаходиться за адресою АДРЕСА_1 , зареєстровану в Державному реєстрі земель за кадастровим 1210100000:01:075:0003 (а.с.52-59, 68-74).
Підставою для надання земельної ділянки в оренду є рішення міської ради від 02.12.2009 № 247/52, від 28.04.2010 № 696/56.
Згідно пункту 2 договору оренди землі від 22.07.2010 в оренду передається земельна ділянка загальною площею 0,2075 га, площа частки за яку справляється орендна плата становить 80% або 0,1660 га. Договір оренди укладено на десять років (пункт 3.1 договору оренди землі), та зареєстрований у ДМВ ДРФ ДП «Центр ДЗК», про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 20.08.2010 за № 041010400587. 
В свою чергу 10.03.2016 між ОСОБА_2 (дарувальник) та ОСОБА_1 (обдарована) укладено договір дарування 1/2 частки нежитлової будівлі автомийки літ. А-1, відповідно до якого обдарована прийняла у дар 1/2 частки нежитлової будівлі автомийки лит. А-1, що розташована АДРЕСА_1 . Договір посвідчений нотаріально за реєстровим номером 211 (а.с.13, 32).
Згідно договору нерухоме майно, 1/2 частка якого відчужується, розташовано на земельній ділянці площею 0,2075 га (кадастровий номер 1210100000:01:075:0003) та складається з будівлі автомийки літ. А-1, загальною площею 171,1 кв.м, І - мостіння. Право спільноївласності на 1/2 нерухомого майна зареєстровано10.03.2016 в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (а.с.33).
16.03.2016 ОСОБА_2 подав міському голові клопотання про припинення його права користування земельною ділянкою у зв`язку із відчуженням належної частки нерухомого майна, а 17.03.2016 подав в ДПІ АНД району міста Дніпропетровська аналогійну заяву (а.с.76-77).
16.03.2016 за вх. № 36/1477, 02.10.2018 за вх. № 36/5724 позивач зверталася до міського голови з клопотанням надати дозвіл на розроблення технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки площею 0,1660 га (а.с.14-15, 34-35).
01.04.2016 позивачем передано частину належної йому будівлі автомийки в оренду Фізичній особі-підприємцю ОСОБА_4 за договором № 1 строком до 31.12.2016, договором № 2 від 01.10.2017 строком до 21.12.2017, договором № 3 від 01.01.2018 строком до 31.12.2018, договором № 4 від 01.01.2019 строком до 31.12.2019 (а.с.96-103).
28.05.2019 за вх. № 36/5724 позивач звернувся до міського голови з заявою про неотримання рішення та відповіді на попередні звернення (а.с.16, 36).
Згідно витягів з технічної документації про нормативні грошову оцінку земельної ділянки кадастровий номер 1210100000:01:075:0003 (а.с.59-60):
- від 20.06.2018 № 33/190618/03-07, станом на 01.01.2016 нормативна грошова оцінка земельної ділянки площею 0,2075 га, середня (базова) вартість земельної ділянки 548,31 грн/кв.м, становить 8 182 51,71 грн;
- від 20.06.2018 № 34/190618/03-07, станом на 01.01.2017 нормативна грошова оцінка земельної ділянки площею 0,2075 га, середня (базова) вартість земельної ділянки 581,21 грн/кв.м, становить 8 672 423,30 грн.
При цьому станом на 16.07.2019 та 05.08.2019 в Державному земельному кадастрі про право власності та речові права на земельну ділянку зареєстровано право оренди землі площею 0,2075 га кадастровий номер 1210100000:01:075:0003 за (а.с.75, 91-92):
- ОСОБА_3 ;
- ОСОБА_5 .
14.05.2019 ГУ ДФС у Дніпропетровській області прийняті оскаржувані податкові повідомлення-рішення (а.с.9-12, 28-31):
- № 248325/1-5353-0461, яким ОСОБА_1 визначено суму податкового зобов`язання за платежем орендна плата з фізичних осіб на загальну суму 579 906,55 грн, з яких за 2016 рік 163 630,23 грн, за 2017 рік 208 138,16 грн, за 2018 рік 208 138,16 грн;
- № 248325-5353-0461 від 14.05.2019, яким ОСОБА_1 визначено суму податкового зобов`язання за платежем орендна плата з фізичних осіб у розмірі 208 138,16 грн за 2019 рік.
Відповідно розрахунків до податкових повідомлень-рішень, нарахування здійснені за користування земельною ділянкою площею 1 660 кв.м, за ставкою податку 3%:
- за період березень-грудень 2016 року, нормативна грошова оцінка 1 кв.м земельної ділянки 3 942,90 грн, нормативна грошова оцінка земельної ділянки 6 545 209,37 грн;
- за періоди 2017, 2018, 2019 року, нормативна грошова оцінка 1 кв.м земельної ділянки 4 179,48 грн, нормативна грошова оцінка земельної ділянки 6 937 938,64 грн.
При здійсненні нарахування орендної плати контролюючий орган виходив з наступного:
- згідно договору оренди земельної ділянки від 22.07.2010 ОСОБА_2 (рнокпп НОМЕР_1 ), адреса АДРЕСА_1 загальна площа 0,2075 га, площа частки за яку справляється орендна плата становить 80%, або 0,1660 га, термін дії договору з 20.08.2010 по 20.08.2020;
- на підставі договору дарування 1/2 частки нежитлової будівлі автомийки від 10.03.2016 ОСОБА_2 (рнокпп НОМЕР_1 ) передав у власність ОСОБА_1 (рнокпп НОМЕР_2 ) нерухоме майно, яке розташоване на земельній ділянці площею 0,2075 га, площа частки за яку становить 80%, або 0,1660 га. Кадастровий номер 1210100000:01:075:0003;
- ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду по справі № 160/7681/18 від 10.12.2018 зазначено, що право власності на об`єкт нерухомого майна по АДРЕСА_1 у ОСОБА_2 (рнокпп НОМЕР_1 ) припинилось у 2016 на підставі нотаріально посвідченого договору дарування від 10.03.2016, та з моменту переходу права власності на об`єкт нерухомого майна по АДРЕСА_1 до нового власника ОСОБА_1 (рнокпп НОМЕР_2 ), до такої особи перейшов і обов`язок сплачувати орендну плату за земельну ділянку. Така правова позиція викладена в постанові Верховного суду України від 12.09.2017 у справі № 21-3078а16.
Вирішуючи спір, суд першої інстанції дійшов висновку щодо протиправності спірних податкових повідомлень-рішень, з огляду на відстуність у позивача обов`язку по сплаті орендної плати за 2018, 2019 роки за земельну ділянку, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 .
Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.
Відповідно до підпункту 269.1.2 пункту 269.1 статті 269 ПК України платниками податку є землекористувачі.
Згідно підпункту 270.1.1 пункту 270.1 статті 270 ПК України об`єктами оподаткування є земельні ділянки, які перебувають у власності або користуванні.
Відповідно до  підпункту 271.1.1 пункту 271.1 статті ПК України базою оподаткування земельним податком є нормативна грошова оцінка земельних ділянок з урахуванням коефіцієнта індексації, визначеного відповідно до порядку, встановленого цим розділом.
Приписами пункту 286.1 статті 286 ПК України визначено, що підставою для нарахування земельного податку є дані державного земельного кадастру.
Згідно з пунктом 286.5 статті 286 ПК України нарахування фізичним особам сум податку проводиться контролюючими органами (за місцем знаходження земельної ділянки), які надсилають (вручають) платникові за місцем його реєстрації до 1 липня поточного року податкове повідомлення-рішення про внесення податку за формою, встановленою у порядку, визначеному статтею 58 цього Кодексу.
Згідно пунктом 286.6 статті 286 ПК України за земельну ділянку, на якій розташована будівля, що перебуває у спільній власності кількох юридичних або фізичних осіб, податок нараховується з урахуванням прибудинкової території кожному з таких осіб:
1) у рівних частинах - якщо будівля перебуває у спільній сумісній власності кількох осіб, але не поділена в натурі, або одній з таких осіб-власників, визначеній за їх згодою, якщо інше не встановлено судом;
2) пропорційно належній частці кожної особи - якщо будівля перебуває у спільній частковій власності;
3) пропорційно належній частці кожної особи - якщо будівля перебуває у спільній сумісній власності і поділена в натурі.
Відповідно до пункту 287.1 статті 287 ПК України) власники землі та землекористувачі сплачують плату за землю з дня виникнення права власності або права користування земельною ділянкою. У разі припинення права власності або права користування земельною ділянкою плата за землю сплачується за фактичний період перебування землі у власності або користуванні у поточному році.
Податок фізичними особами сплачується протягом 60 днів з дня вручення податкового повідомлення-рішення (пункт 287.5 статті 287 ПК України).
Відповідно до пункту 287.6 статті 287 ПК України:
- в редакції з 01.01.2015: при переході права власності на будівлю, споруду (їх частину) податок за земельні ділянки, на яких розташовані такі будівлі, споруди (їх частини), з урахуванням прибудинкової території сплачується на загальних підставах з дати державної реєстрації права власності на таку земельну ділянку;
- в редакції до 01.01.2015: при переході права власності на будівлю, споруду (їх частину) податок за земельні ділянки, на яких розташовані такі будівлі, споруди (їх частини), з урахуванням прибудинкової території сплачується на загальних підставах з дати державної реєстрації права власності на нерухоме майно.
При цьому пунктом 287.7 статті 287 ПК України визначено, що у разі надання в оренду земельних ділянок (у межах населених пунктів), окремих будівель (споруд) або їх частин власниками та землекористувачами, податок за площі, що надаються в оренду, обчислюється з дати укладення договору оренди земельної ділянки або з дати укладення договору оренди будівель (їх частин).
Приписами пункту 287.10 статті 287 ПК України передбачено, що податкове зобов`язання з цього податку може бути нараховано за податкові (звітні) періоди (роки) в межах строків, визначених пунктом 102.1 статті 102 цього Кодексу.
Відповідно до пункту 291.2 статті 291 Глави 1 Розділу ПК України спрощена система оподаткування, обліку та звітності - особливий механізм справляння податків і зборів, що встановлює заміну сплати окремих податків і зборів, встановлених пунктом 297.1 статті 297 цього Кодексу, на сплату єдиного податку в порядку та на умовах, визначених цією главою, з одночасним веденням спрощеного обліку та звітності.
Згідно підпункту 4 пункту 297.1 статті 297 ПК України платники єдиного податку звільняються від обов`язку нарахування, сплати та подання податкової звітності з податку на майно (в частині земельного податку), крім земельного податку за земельні ділянки, що не використовуються платниками єдиного податку першої - третьої груп для провадження господарської діяльності та платниками єдиного податку четвертої групи для ведення сільськогосподарського товаровиробництва.
В свою чергу приписами стаття 288 ПК України врегульовано порядок нарахування та сплати орендної плати за землю.
Відповідно до пункту 288.1 статті 288 ПК України визначено, що підставою для нарахування орендної плати за земельну ділянку є договір оренди такої земельної ділянки.
Згідно з  пунктом 288.2 статті 288 ПК України платником орендної плати є орендар земельної ділянки.
При цьому відповідно до  пункту 288.3 статті 288 ПК України об`єктом оподаткування є земельна ділянка, надана в оренду.
Розмір та умови внесення орендної плати встановлюються у договорі оренди між орендодавцем (власником) і орендарем, що передбачено пунктом 288.4 статті 288 ПК України. При цьому відповідно до
Відповідно до пункт 288.7 статті 288 ПК України податковий період, порядок обчислення орендної плати, строк сплати та порядок її зарахування до бюджетів застосовується відповідно до вимог статей 285-287 цього розділу.
Згідно до статті 1 Закону України «Про оренду землі» оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності.
Відповідно до  статті 2 Закону України «Про оренду землі» відносини, пов`язані з орендою землі, регулюються Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, цим Законом, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі.  
Приписами статті 6 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що орендарі набувають права оренди земельної ділянки на підставах і в порядку, передбачених Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, цим та іншими законами України і договором оренди землі. Право оренди земельної ділянки підлягає державній реєстрації відповідно до закону.
Відповідно до частини третьої статті 7 Закону України «Про оренду землі» до особи, якій перейшло право власності на житловий будинок, будівлю або споруду, що розташовані на орендованій земельній ділянці, також переходить право оренди на цю земельну ділянку. Договором, який передбачає набуття права власності на житловий будинок, будівлю або споруду, припиняється договір оренди земельної ділянки в частині оренди попереднім орендарем земельної ділянки, на якій розташований такий житловий будинок, будівля або споруда.
Згідно із статтею 13 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.
Нормами статті 17 Закону України «Про оренду землі» визначено, що об`єкт за договором оренди землі вважається переданим орендодавцем орендареві з моменту державної реєстрації права оренди, якщо інше не встановлено законом.
При цьому статтею 31 Закону України «Про оренду землі» встановлено, що договір оренди землі припиняється в разі, зокрема, набуття права власності на житловий будинок, будівлю або споруду, що розташовані на орендованій іншою особою земельній ділянці.
Відповідно до частини першої, дев`ятої статті 93 ЗК України право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності. Відносини, пов`язані з орендою землі, регулюються законом.
Частиною першою статті 130 ЗК України передбачено, що у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об`єкти.
Нормами частини другої статті 120 ЗК України визначено, що якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об`єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача.
Відповідно до статті 125 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.
При цьому статтею 12 ЗК України визначено, що право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».
Таким чином, враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо  відсутності у позивача обов`язку по сплаті орендної плати на підставі договору від 22.07.2010 року, оскільки у позивача відсутнє право орендаря, та крім того договір від 22.07.2010 року на дату винесення оскаржуваного податкового повідомленя-рішення є припиненим.
Окремо колегія суддів зазначає, що з урахуванням того, що позивачем фактично використовується частина земельної ділянки, розташованої за адресою: м . Дніпро, пр. Мануйлівський, 31Д, то у позивача наявний обов`язок саме зі сплати земельного податку, а не орендної плати за землю.
Суд першої інстанції належним чином оцінив надані докази і на підставі встановленого, застосувавши норми матеріального права, якими регулюються спірні правовідносини, обґрунтовано задовольнив адміністративний позов. Доводи апеляційної скарги, з наведених вище підстав, висновків суду не спростовують. Порушень норм процесуального права, які б призвели до неправильного вирішення  справи судом першої інстанції  також не встановлено.
Згідно ч. 1 ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст.ст.   243,   315,   316,   321,   322,   327,   329 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційні скарги Дніпровської міської ради та Головного управління ДПС у Дніпропетровській області -  залишити без задоволення.
Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 17 жовтня 2019 року у справі №160/5970/19 - залишити без змін.
          Постанова Третього апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена протягом тридцяти днів до Верховного Суду, відповідно до ст.ст. 328 - 329 КАС України.

Головуючий - суддя                                                                      С.В. Чабаненко 

                               суддя                                                                      С.Ю. Чумак 

                               суддя                                                                      І.В. Юрко