УХВАЛА
 
6 квітня 2020 року
м. Київ
справа № 681/643/19
провадження № 51-1690 ск 20
Колегія суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду у складі:
головуючої              ОСОБА_1 ,
суддів                                    ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , 
розглянувши касаційну скаргу засудженої ОСОБА_4 на вирок Полонського районного суду Хмельницької області від 11 травня 2019 року та ухвалу Хмельницького апеляційного суду від 21 січня 2020 року,
в с т а н о в и л а:
У касаційній скарзі порушується питання про перегляд указаних судових рішень у касаційному порядку.
Перевіривши касаційну скаргу на відповідність вимогам ст. 427 Кримінального процесуального кодексу України (далі – КПК), колегія суддів дійшла висновку, що скаргу було подано без додержання положень п. 4 ч. 2 та ч. 3 цієї статті.
Згідно зі ст. 427 КПК, у касаційній скарзі необхідно зазначити обґрунтування незаконності судових рішень та заявленої вимоги про їх скасування або зміну на підставах, передбачених ч. 1 ст. 438 цього Кодексу.
Суд касаційної інстанції (далі – Суд) є судом права, а не факту. Відповідно до ч. 1 ст. 438 вказаного Кодексу підставами для скасування чи зміни судових рішень є: істотне порушення вимог кримінального процесуального закону (ст. 412 КПК); неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність (ст. 413 КПК); невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого (ст. 414 КПК). Тому, скаржниця, заперечуючи законність судових рішень, має конкретно вказати у чому полягають допущені, на її думку, істотні порушення норм права, які відповідно до ст. 438 КПК є підставами для скасування або зміни оспорюваних рішень, тобто навести правове обґрунтування заявлених вимог. При цьому слід мати на увазі, що в силу ст. 433 вказаного Кодексу Суд не перевіряє правильність установлених фактичних обставин кримінального провадження, а при вирішенні справи виходить з обставин, установлених у вироку. 
Проте всупереч законодавчим приписам у поданій скарзі засудженою не викладено обґрунтування явної несправедливості призначеного покарання, як це встановлено ст. 414 КПК, отже й необхідності зміни оспорюваних рішень на підставі, передбаченій п. 3 ч. 1 ст. 438 цього Кодексу, зважаючи також на положення статей 50, 65 Кримінального кодексу України. Також попри те, що оспорюваний вирок переглядався в апеляційному порядку, в скарзі не наведено обґрунтування незаконності ухвали апеляційного суду й необхідності її скасування на підставах, передбачених пунктами 1, 2 ч. 1 ст. 438 КПК, зважаючи також на положення статей 370, 404, 412, 413, 419 цього Кодексу. Поряд із цим, заявлена засудженою вимога про скасування вироку та ухвали через суворість покарання і призначення нового розгляду в суді першої інстанції суперечить статтям 436-438 КПК.
Крім того, відповідно до ч. 3 ст. 427 КПК, якщо особа не бажає брати участі у касаційному розгляді, вона зазначає про це в касаційній скарзі. Однак подана касаційна скарга не містить жодних застережень щодо цієї обставини.
Оскільки касаційна скарга не відповідає вимогам, передбаченим ст. 427 вказаного Кодексу, колегія суддів вважає за необхідне на підставі ч. 1 ст. 429 КПК залишити скаргу без руху й установити строк для усунення допущених недоліків, що не може перевищувати п`ятнадцяти днів з дня отримання ухвали особою, яка подала касаційну скаргу.
Враховуючи викладене, керуючись ч. 1 ст. 429 КПК, колегія суддів
п о с т а н о в и л а:
Касаційну скаргу засудженої ОСОБА_4 на вирок Полонського районного суду Хмельницької області від 11 травня 2019 року та ухвалу Хмельницького апеляційного суду від 21 січня 2020 року залишити без руху і встановити строк для усунення недоліків протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання ухвали.
У разі невиконання вимог касаційну скаргу буде повернуто особі, яка її подала.
Ухвала оскарженню не підлягає.
С у д д і:

ОСОБА_1                                ОСОБА_2                                  ОСОБА_3