ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

19 травня 2020 року 	м. Дніпро	справа № 160/12962/19	

Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді  Ясенової Т.І. (доповідач),
                               суддів:  Суховарова А.В., Головко О.В.,     
  
розглянувши в письмовому провадженні адміністративну справу за апеляційною скаргоюГоловного управління Держпродспоживслужби в місті Києві на ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 23.12.2019року (суддя у 1 інстанції Юрков Е.О.) в адміністративній справі №160/12962/19 за позовом Головного управління Держпродспоживслужби в місті Києві до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про зобов`язання вчинити певні дії,-
ВСТАНОВИВ:
Головне управління Держпродспоживслужби в місті Києві звернулося до суду з позовом до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 , в якому просило зобов`язати Фізичну особу-підприємця ОСОБА_1 припинити діяльність з виробництва харчових продуктів, при якій застосовується вентиляційне обладнання на потужності, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , до усунення порушень вимог законодавства.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 23.12.2019року позовну заяву повернуто позивачу на підставі п.3 ч.4 ст.169 КАС України, оскільки до позовної заяви не було подано довіреності представника, який підстав такий позов. 
Не погодившись з ухвалою суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу на ухвалу суду від 23.12.2019року, в якій просить її скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції
В обґрунтування вимог апеляційної скарги її заявник посилається на передчасність висновків суду першої інстанції щодо наявності підстав для повернення апеляційного позову та надмірний формалізм при вирішення питання про прийняття позовної заяви. 
Відповідно до вимог  статті 311 КАС України  справа розглянута в порядку письмового провадження.
Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла таких висновків.
Так, повертаючи адміністративний позов, суд першої інстанції зазначив, що позовна заява від імені Головного управління Держпродспоживслужби в місті Києві підписана головним державним інспектором Держпродспоживслужби в місті Києві Карауловим В.Д., проте на підтверджень на підписання та подання позовної заяви від імені Головного управління Держпродспоживслужби в місті Києві довіреність не надана, у зв`язку з чим є підстави для повернення позовної заяви відповідно до п.3 ч.4 ст.169 КАС України. 
Колегія суддів з вказаними висновками суду першої інстанції не погоджується, з огляду на наступне.
Відповідно до частини 1 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Частиною другою статті 6 КАС України передбачено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.
Закон України «Про судоустрій і статус суддів» встановлює, що правосуддя в Україні здійснюється на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.
Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.
Так, Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод у статті 6 гарантує право на справедливий судовий розгляд. Згідно з її положеннями, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.
Положеннями ч.5 ст.5 КАС України, яка гарантує право на судовий захист, передбачено, що ніхто не може бути позбавлений права на участь у розгляді своєї справи у визначеному цим Кодексом порядку.
Як визначено у статті 55 Конституції України, кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.
Колегія суддів звертає увагу на те, що у справі Bellet v. France Європейський суд з прав людини зазначив, що "стаття 6 параграфу 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданих національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права".
В рішенні у справі "Мірагаль Есколано та інші проти Іспанії" від 13 січня 2000 року та у рішенні по справі "Перес де Рада Каваніллес проти Іспанії" від 28 жовтня 1998 року Європейський Суд з прав людини вказав, що надто суворе тлумачення внутрішніми судами процесуальної норми позбавило заявників права доступу до суду і завадило розгляду їхніх позовних вимог. Це визнане порушенням пункту 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Отже, виходячи з норм Конституції України, а також з норм міжнародного права, колегія суддів приходить до висновку, що повертаючи адміністративний позов, суд першої інстанції унеможливив доступ позивача до правосуддя для повного захисту своїх прав та інтересів шляхом судового розгляду справи, оскільки якщо у суду були сумніву щодо повноважень особи, яка підписала позовну заяву, суд повинен був залишити позовну заяву без руху на надати строк для надання відповідних документів на підтвердження її повноважень. 
З огляду на зазначене, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції при прийнятті оскаржуваної ухвали дійшов передчасних висновків про повернення позовної заяви, а тому, зазначена ухвала суду підлягає скасуванню з направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.
Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 320 КАС України, підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.
Керуючись ст. ст. 243, 250, 315, 320, 321, 325 КАС України, Третій апеляційний адміністративний суд, -
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Головного управління Держпродспоживслужби в місті Києві- задовольнити.
Ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 23.12.2019 року - скасувати та справу направити для продовження розгляду до  суду першої інстанції 
Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати прийняття та відповідно до ч. 2 ст. 328 КАС України касаційному оскарженню не підлягає.      
   
Головуючий - суддя                                                                      Т.І. Ясенова 

                               суддя                                                                      А.В. Суховаров 

                               суддя                                                                      О.В. Головко