ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

27 лютого 2020 року 	м. Дніпро	справа № 160/5963/19	

Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді  Дурасової Ю.В. (доповідач),
                               суддів:  Божко Л.А., Лукманової О.М.,     
секретар судового засідання: Новошицька О.О.
за участю:          представника позивача: Воробйової Яни Ігорівни;
                              представника відповідача: Атрошенко Вікторії Миколаївни
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 
на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 13.09.2019 (головуючий суддя Голобутовський Р.З.)
в адміністративній справі за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до відповідача Головного управління ДФС у Дніпропетровській області, правонаступником якого є Головне управління ДПС у Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування податкових повідомлень-рішень та рішення про застосування штрафних санкцій, - 

ВСТАНОВИВ:
Позивач, Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 , звернулась до суду з позовною заявою до відповідача  Головного управління ДФС у Дніпропетровській області, просив скасувати податкові повідомлення-рішення від 30.07.2018 року:
- № 0314991305, яким збільшено суму грошового зобов`язання позивача за платежем податок з доходів фізичних осіб, що сплачений фізичними особами за результатами річного декларування у сумі 544 744,14 грн. (податкове зобов`язання 435 795,31 грн., штрафні санкції - 108 948,83 грн.);
- № 0315101305, яким донараховано позивачу військовий збір у розмірі 45 395,35 грн. (податкове зобов`язання - 36 316,28 грн. штрафні санкції - 9 079,07 грн.);
- рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску №0315131305 від 30.07.2018 року про застосування до ФОП ОСОБА_1 штрафних санкцій в сумі 4 215,44 грн.
Позов обґрунтовано тим, що висновки акту документальної планової перевірки від 15.05.2018 р. №25001/04-36-13-05/ НОМЕР_1 , які стали підставою для прийняття податкових повідомлень-рішень та рішення про нарахування штрафних санкцій, є безпідставними та необґрунтованими. Так, щодо не включення до складу валового доходу сум погашеної дебіторської заборгованості в 2016 році у сумі 87281,88грн. та в 2017 році - у сумі 77 551,40грн., позивач вказує, що за даними ФОП ОСОБА_1 вони є непогашеними станом на 01.01.2017р. та 01.01.2018, тому порушень вимог п. 177.2 ст. 177 Податкового кодексу України не було. Також, позивачем в дотримання вимог п. 177.2 ст. 177 Податкового кодексу України під час здійснення річного декларування правомірно визначено розмір чистого оподатковуваного доходу в 2016 та 2017 роках, тому донарахування за результатами перевірки податку на доходи з фізичних осіб у сумі 435795,31грн. (за 2016 рік у сумі 236437,32грн., за 2017 рік - 199357,99грн.), є протиправним. Щодо нарахування штрафу позивач зазначає, що задекларована сума чистого оподатковуваного доходу в розмірі 307 138,76грн. є правомірною та належним чином відображеною у Звіті з єдиного внеску, відповідно, сума єдиного внеску за 2017 рік нарахована з чистого оподатковуваного доходу в розмірі 67 570,55грн. задекларована та сплачена в повному обсязі. Безпідставними  також вважає і висновки відповідача щодо заниження зобов`язань по сплаті військового збору за 2016 та 2017 роки. Нарахована з чистого оподатковуваного доходу задекларована та сплачена в повному обсязі. Тому позивач просить скасувати оспорювані рішення як протиправні.
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 13.09.2019 в задоволенні позову відмовлено.Свою позицію суд першої інстанції обґрунтував тим, що позивачем  не доведено суду належними та допустимими доказами обставин, викладених у позовній заяві та інших заявах по суті спору, у той час як відповідач довів правомірність винесення оскаржуваних податкових повідомлень-рішень від 30.07.2018 року № 0314991305, від 30.07.2018 року № 0315101305 та рішення № 0315131305 від 30.07.2018 року. За таких обставин, суд дійшов висновку, що податкові повідомлення-рішення від 30.07.2018 року № 0314991305, від 30.07.2018 року № 0315101305 та рішення № 0315131305 від 30.07.2018 року прийняті відповідачем на підставі, у межах та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України, та відповідають критеріям, визначеним у ч. 2 ст. 2 КАС України.
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, позивачем подано апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та винести нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Вважає, що висновки акту документальної планової перевірки від 15.05.2018 р. №25001/04-36-13-05/ НОМЕР_1 , які стали підставою для прийняття податкових повідомлень-рішень та рішення про нарахування штрафних санкцій, є безпідставними та необґрунтованими. Щодо не включення до складу валового доходу сум погашеної дебіторської заборгованості в 2016 році у сумі 87281,88грн. та в 2017 році - у сумі 77 551,40грн., зазначив, що за даними ФОП ОСОБА_1 суми є непогашеними станом на 01.01.2017р. та 01.01.2018, тому не має порушень вимог п. 177.2 ст. 177 ПКУ. Вважає, що в дотримання вимог п. 177.2 ст. 177 ПКУ позивачем під час здійснення річного декларування правомірно визначено розмір чистого оподатковуваного доходу в 2016 та 2017 роках, а тому донарахування за результатами перевірки податку на доходи з фізичних осіб у сумі 435 795,31грн. (за 2016 рік у сумі 236 437,32грн., за 2017 рік - 199 357,99грн.), є протиправним. Щодо нарахування штрафу зазначає, що задекларована позивачем сума чистого оподатковуваного доходу в розмірі 307 138,76грн. є правомірною та належним чином відображеною у Звіті з єдиного внеску, тому вважає, що сума єдиного внеску за 2017 рік нарахована з чистого оподатковуваного доходу в розмірі 67 570,55грн. задекларована та сплачена в повному обсязі. Безпідставними  також вважає і висновки відповідача щодо заниження зобов`язань по сплаті військового збору за 2016 та 2017 роки, оскільки сума нарахована з чистого оподатковуваного доходу задекларована та сплачена в повному обсязі. 
До суду апеляційної інстанції відповідачем направлено додаткові пояснення по                    справі № 160/5963/19, згідно яких просить відмовити в задоволенні апеляційної скарги та залишити рішення суду першої інстанції без змін як законне та обґрунтоване. Посилається на те, що при перевірці первинних документів (книги обліку доходів і витрат, виписок банку про рух грошових коштів та відомостей з Центральної бази даних ДФС України) встановлено, що облік доходів вівся за фактом надходження коштів на розрахунковий рахунок. До складу валового доходу включені доходи, отримані від оптової торгівлі яйцями (встановлена розбіжність між даними перевірки та податковими деклараціями позивача за 2016-2017 роки). В порушення вимог п. 177,2 ст. 177 ПКУ занижено загальний оподаткований дохід за рахунок не включення суми погашеної дебіторської заборгованості до загального оподатковуваного доходу за 2016 рік на суму 87  281,88грн. та за 2017 рік - 775 351,40грн. Щодо визначення документально підтверджених витрат, які пов`язані з господарською діяльністю, зазначив, що згідно пояснень ФОП ОСОБА_1 та наданих до перевірки первинних документів залишки товарно-матеріальних цінностей станом на 01.01.2015 року складають 36 982,80грн., на 01.01.2016 - 161 966,03грн., на 01.01.2017 - 1226258,76грн., та станом на 31.12.2017 року - 180 942,17грн. Вважає, що ФОП ОСОБА_1 включила до складу своїх витрат, витрати, що не по`вязані з отриманням доходу, що порушує п. 177.2, 177.4 ст. 177 ПКУ. Перевіркою правильності визначення вартості документально підтверджених витрат, пов`язаних із здійсненням діяльності, відображених у додатку Ф2 по податковій декларації за 2016 рік, встановлено завищення витрат на суму 1226258,76грн., за рахунок включення витрат, безпосередньо не прив`язаних з отриманням доходу; за 2017 р. до колонки 7 додатку Ф2 до інших витрат включені витрати: 237 023грн. (юридичні послуги) та 95170грн. (бухгалтерські послуги),  що становить загальну суму 332193грн. - вважає, що ці витрати не пов`язані з отриманням доходу. В результаті допущених порушень податкового законодавства донараховано єдиний внесок з чистого оподаткованого доходу за 2017 рік у сумі 42 154,45 грн.; та військовий збір. Зазначає, що в акті перевірки встановлені зниження отриманого чистого оподатковуваного доходу ФОП ОСОБА_1 від провадження господарської діяльності на 2016 рік на суму 1 313 540,64грн. та за 2017 рік - 1 107 544,40грн. (а.с. 154-157).
Судом апеляційної інстанції для повного з`ясуванням обставин у справі, ухвалою суду від 29.01.2020 визнано обов`язковою явку відповідача для з`ясування обставин: 
-          щодо джерела інформації про погашення дебіторської заборгованості перед позивачем;
-           щодо розміру витрат які були понесені позивачем у зв`язку з погашенням дебіторської заборгованості перед позивачем.
- щодо витрат, завищених позивачем на суму 1226258 грн., які не пов`язані з отриманням доходу;
- щодо первинних документів, які не підтверджують правильність доходів та витрат позивача;
- щодо витрат, які не включені або зайво включені позивачем при визначенні чистого оподатковуваного доходу.
В призначений день судового засідання, 12.02.2020, відповідачем надано суду пояснення щодо апеляційної скарги по даній справі, а також надано клопотання про залучення до матеріалів справи (а.с. 193-194): 
- службової записки від 06.02.2020 року «Про надання інформації та забезпечення доказів»; 
- копію листа позивача від 18.04.2018 року із зазначенням витрат за 2015-2017 роки; 
- структуру вартості витрат, пов`язаних із здійсненням діяльності (за даними перевірки);
- зведену таблицю донарахувань по ФОП ОСОБА_1 . 
Проте  відповідачем не надано суду розрахунки розміру дебіторської заборгованості та розрахунку розміру витрат позивача, які не пов`язані з господарською діяльністю.
Водночас, детальний розрахунок штрафних санкцій що увійшли до ППР (про який зазначив відповідач в клопотанні від 11.02.2020) - не долучено відповідачем до вказаного клопотання, про що канцелярією суду складено відповідний акт (а.с. 201). 
Таким чином колегія суддів апеляційної інстанції зобов`язала відповідача до 27.02.2020 року надати суду:
1. розрахунок дебіторської заборгованості за наслідками перевірки позивача станом на 01.012017 року в сумі 4   646   315грн. (що безпосередньо може підтвердити або спростувати різницю в сумі 87   281,88грн. між даними позивача (4   559 033,12грн.) та даними перевірки (4   646   315грн.) без ПДВ). 
2. розрахунок дебіторської заборгованості за наслідками перевірки позивача станом на 01.01.2018 року в сумі 1   395 901грн. (що безпосередньо може підтвердити або спростувати різницю в сумі 775 351,40грн. між даними позивача (69   202грн.) та даними перевірки (1   395 901грн.) без ПДВ).
3. детальний розрахунок штрафних санкцій що визначені в ППР.
4. Письмово зазначити: 
- якими доказами підтверджується погашення дебіторської заборгованості;
- по яким господарським операціям позивача не підтверджуються витрати (які витрати безпосередньо не пов`язані з отриманням доходу), вказати на докази та надати докази.
Також зобов`язано позивача надати суду до 27.02.2020 року: докази, що підтверджують або спростовують здійснені відповідачем в ході перевірки нарахування/розрахунки. 
На виконання ухвали Третього апеляційного адміністративного суду від 12.02.2020 відповідачем надано пояснення та долучено розрахунок по рішенню від 30.07.2018 №0315131305 про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску.
Представник позивача у судовому засіданні підтримав доводи апеляційної скарги, просив її задовольнити, а рішення суду першої інстанції скасувати та задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Надав пояснення аналогічні, викладеним в апеляційній скарзі. Також суду пояснив, що відповідач не має доказів порушень, про які зазначив в акті перевірки. При цьому, посилаючись на лист ФОП ОСОБА_1 від 18.04.2018 року, відповідач не надає документів, які були додані позивачем до цього листа.
Представник відповідача в судовому засіданні заперечив проти задоволення апеляційної скарги, просив відмовити в її задоволенні, залишивши рішення суду першої інстанції без змін як законне та обґрунтоване. Надав пояснення аналогічні викладеним у відзиві на апеляційну скаргу. Пояснила, що до складу валового доходу позивачем включені доходи, отримані від оптової торгівлі яйцями, однак контролюючим органом встановлена розбіжність між даними перевірки та податковими деклараціями позивача за 2016-2017 роки. Вважає, що позивач включила до складу своїх витрат, витрати, що не по`вязані з отриманням доходу.
Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів апеляційної інстанції зазначає про наявність підстав для задоволення апеляційної скарги, внаслідок наступного. 
Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 зареєстрована як ФОП 03.10.2011 р., про що вчинено запис в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань 22270000000047378 про проведення державної реєстрації фізичної особи-підприємця за кодом НОМЕР_1 . Перебуває на обліку у контролюючого органу фіскальної служби з 04.10.2011 р. на загальній системі оподаткування. Згідно з витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань види діяльності ФОП ОСОБА_1 код КВЕД:
46.33 - оптова торгівля молочними продуктами, яйцями, харчовими оліями та жирами (основний); 
інші: 
46.18 - Діяльність посередників, що спеціалізуються в торгівлі іншими товарами;
46.19 - Діяльність посередників у торгівлі товарами широкого асортименту;
82.92 - пакування; 
82.99 - Надання інших допоміжних комерційних послуг, н. в. і. у.;
46.90 - Неспеціалізована оптова торгівля; 
49.41- Вантажний автомобільний транспорт; 52.29 - Інша допоміжна діяльність у сфері транспорту; 
68.20 - Надання в оренду й експлуатацію власного чи орендованого нерухомого майна.
У період з 16.04.2018 р. по 27.04.2018 р. на підставі наказу Головного управління ДФС у Дніпропетровській області від 05.12.2017 р. №1926-п, направлення на перевірку від 13.04.2018 р. №2242, відповідно до п.п.20.1.4 п. 20.1 ст. 20, п.п.75.1.2 п. 75.1 ст. 75, п. 77.1, п. 77.4 ст. 77 Податкового кодексу України та п. 2 ч. 1 ст. 13 Закону України "Про збір та облікєдиного внеску на загальнообов`язкове державне страхування" проведена документальна планова виїзна перевірка ФОП ОСОБА_1 з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства, правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2015 р. по 31.12.2017 р.
За результатами перевірки складено Акт №25001/04-36-13-05/ НОМЕР_1 від 15.05.2019 року (а.с. 21-38). 
За висновками цього Акту перевірки встановлено порушення:
1) п.177.2, п.п.177.4.4 п. 177.4 ст. 177 ПКУ - заниження суми чистого оподатковуваного доходу за 2016 рік на суму 1 313 540,64грн., та за 2017 - 1 107 544,40 грн., в результаті чого донараховано податок на доходи фізичних осіб за 2016 р. у сумі 236437 грн. та за 2017 р. - 199 357,99грн.; 
2) пп.2 п.1 ст. 7, ст. 9 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне страхування", в результаті чого донараховано єдиний внесок з чистого оподатковуваного доходу за 2017 рік - 42   154,45грн.;
3) п.1.2 п.16-1 прим.1 підр.10 р. ХХ, ст. 177 Податкового кодексу України, в результаті чого донараховано військового збору за 2016 р. в сумі 19  703,11грн. та за 2017р. - 16 613,17грн.;
4) п.201.10 ст. 201 Податкового кодексу України - порушення термінів реєстрації податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних в жовтні 2015 р., в серпні 2016 р., вересні 2016 р. та листопаді 2016 р. на суму ПДВ 8 074,60грн.
На підставі висновків акту перевірки, відповідачем винесені податкові повідомлення-рішення від 30.07.2018р:     
- №0314991305, яким позивачу збільшено суму грошового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб за результатами річного декларування за податковим зобов`язанням у розмірі 435 795,31грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) у розмірі 108 948,83грн (а.с. 16). 
- №0314911305 про нарахування штрафу у розмірі 10% на загальну суму 807,46грн. за порушення граничних термінів реєстрації податкових накладних (а.с. 15);
- №0315101305., яким позивачу збільшено суму грошового зобов`язання зі сплати військового збору за податковим зобов`язанням у розмірі 36316,28грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) в розмірі 9079,07 грн. (а.с. 40);
- рішення №0315131305 про застосування штрафних санкцій за донарахування своєчасно не нарахованого єдиного внеску, згідно якого позивача зобов`язано штрафні санкції в розмірі 4 215,44 грн. (а.с. 51).
Судом апеляційної інстанції встановлено, що до даних правовідносин слід застосовувати норми Конституції України, Податкового кодексу України,  Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні"   від 16.07.1999 № 996-ХІV,  норми Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне страхування"  №2464-VI від 08.07.2010 року.
Досліджуючи правильність прийняття судом першої інстанції рішення, колегія суддів апеляційної інстанції вважає за необхідне дослідити ряд норм законодавства, що регулюють дані правовідносини та обставини справи.
Так, стаття 19 Конституції України передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Отже, суб`єкти владних повноважень (до яких відноситься відповідач) мають діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Таким чином межі дій відповідача чітко визначені Конституцією та законами України.
Позивач, не погоджується з податковими повідомленнями-рішеннями від 30.07.2018р:     
- №0314991305, яким позивачу збільшено суму грошового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб за результатами річного декларування за податковим зобов`язанням у розмірі 435 795,31грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) у розмірі 108 948,83грн (а.с. 16). 
- №0315101305., яким позивачу збільшено суму грошового зобов`язання зі сплати військового збору за податковим зобов`язанням у розмірі 36316,28грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) в розмірі 9079,07 грн. (а.с. 40);
- рішення №0315131305 про застосування штрафних санкцій за донарахування своєчасно не нарахованого єдиного внеску, згідно якого позивача зобов`язано штрафні санкції в розмірі 4 215,44 грн. (а.с. 51).
Слід зазначити, що відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів,  регулює Податковий кодекс України.
У відповідності до п.162.1   ст.   162 ПК України, платниками податку є: фізична особа - резидент, яка отримує доходи як з джерела їх походження в Україні, так і іноземні доходи; фізична особа - нерезидент, яка отримує доходи з джерела їх походження в Україні; податковий агент.
За приписами норм п.   44.1   та п.   44.3   ст.   44 ПК України, для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.
Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту (абз. 2 п.   44.1   ст.   44 ПК України).
Платники податків зобов`язані забезпечити зберігання документів, визначених у пункті 44.1 цієї статті, а також документів, пов`язаних із виконанням вимог законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, не менш як 1095 днів з дня подання податкової звітності, для складення якої використовуються зазначені документи, а у разі її неподання - з передбаченого цим Кодексом граничного терміну подання такої звітності.
Підпунктом   14.1.36. п.   14.1   ст.   14 ПК України   встановлено, що господарською діяльністю є діяльність особи, що пов`язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.
Отже позивач, яка є фізичною особа-підприємцем (резидентом) та отримує доходи з джерела їх походження в Україні, займаючись господарською діяльністю, має належним чином формувати показники податкової звітності, а саме вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.
В позовній заяві в обґрунтування незаконності дій Відповідача щодо здійснення донарахувань зі сплати податків та зборів і нарахування штрафних санкцій позивач зазначала, що для здійснення нарахувань податку з доходів фізичних осіб та військового збору визначальним є майновий стан платника податків.
При цьому, матеріалами справи підтверджується, що ухвалою суду першої інстанції від 05.08.2019р. витребувано від сторін (позивача та відповідача) належним чином посвідчені копії декларацій позивача про майновий стан і доходи за 2015- 2017 роки з додатками Ф2, Книгу обліку доходів і витрат за період 2016-2017 роки, банківські та інші первинні документи на підтвердження руху коштів спірного періоду (а.с. 87-88).
Водночас, матеріали справи не містять даних що позивачем та відповідачем  виконані вимоги зазначеної ухвали.
З цього приводу колегія суддів апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити, що в силу ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених  статтею 78 цього Кодексу.
При цьому, частиною 2    ст. 77 КАС України  передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Отже, саме на відповідача (суб`єкта владних повноважень) покладається обов`язок  доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності.
Саме відповідач є визначеним законом органом для збору, накопичення, систематизації та схоронності інформації щодо майнового стану суб`єктів господарювання (грошових надходжень, видатків та ін. ).
Таким чином, заперечуючи проти позову, саме відповідач зобов`язаний надати докази, що його рішення/дії є правомірними, якщо вважає, що позивачем допущені порушення. Однак, доводи суб`єкта владних повноважень про вчинення платником податків порушень, мають підтверджуватися доказами.
При цьому, безпосередньо акт перевірки, не може бути доказом правомірності дій/рішень суб`єкта владних повноважень, оскільки правильність висновків акту перевірки  є предметом дослідження суду.
Відповідач, посилаючись на висновки акту перевірки приймає щодо позивача податкові повідомлення-рішення та рішення.
Натомість, матеріали справи не містять даних (доказів), які покладені відповідачем в основу висновків акту перевірки №25001/04-36-13-05/ НОМЕР_1 від 15.05.2019 року, не надані такі докази і до суду апеляційної інстанції.
Отже, матеріали справи не містять належних та допустимих доказів на підтвердження вчинення позивачем порушень норм податкового законодавства. 
Тому, на думку колегії суддів апеляційної інстанції відповідач, як суб`єкт владних повноважень не довів правомірності своїх дій/рішень, оскільки не надав підтвердження вчинення позивачем порушень норм податкового законодавства.
Однак, суд першої інстанції, відмовляючи в задоволенні позовних вимог не в повній мірі дослідив зазначені процесуальні норми, що призвело до помилкових висновків та не правильного вирішення справи.
Зокрема, суд першої інстанції обґрунтував свої висновки не на належних доказах, як того вимагає процесуальний закон, не дослідив первинних документів, а зробив свої висновки ґрунтуючись виключно на висновках акту перевірки від 15.05.2018р. №25001/04-36-13-05/ НОМЕР_1 , що суд апеляційної інстанції піддає критиці. 
Так, суд першої інстанції не перевірив на підставі доказів, які ж витрати, безпосередньо не пов`язані з отриманням доходу позивач включив до складу витрат та у зв`язку з цим порушив норми податкового законодавства.
При цьому, матеріали справи містять Договори про надання послуг з ведення бухгалтерського обліку від 01.03.2017 року та від 03.01.2017 року (а.с. 52-56) та Договори надання юридичних послуг від 11.02.2017 та від 03.01.2017 року (а.с. 57-62).
До вказаних договорів позивачем надано звіти, акти надання послуг, платіжні доручення на підтвердження виконання зобов`язань (а.с. 52-62).
Вказані документи не визнані не дійсними, підробними, фальшивими та ін., що надавало б підстави для сумніву у здійсненні платником податків господарської діяльності.
Отже, відсутні підстави для не врахування вказаних позивачем договорів звітів, актів надання послуг, платіжних доручень, як таких, що підтверджують виконання зобов`язань та здійснення господарської діяльності. 
На думку колегії суддів апеляційної інстанції зазначені документи надають підстави для висновку про реальність господарських операцій/надання послуг, які підлягають обліку як видатки суб`єкта господарювання. 
Щодо заниження позивачем (на думку відповідача) сплаченого податку на доходи фізичних осіб і єдиного внеску колегія суддів апеляційної інстанції зазначає наступне. 
Так, порядок оподаткування доходів фізичних осіб-підприємців визначено статтею  177 ПКУ. 
Пунктом 177.2 ст.177 ПК України визначено, що об`єктом оподаткування є чистий оподатковуваний дохід, тобто різниця між загальним оподатковуваним доходом (виручка у грошовій та не грошовій формі) і документально підтвердженими витратами, пов`язаними з господарською діяльністю такої фізичної особи - підприємця.
Позивач зазначає, що під час перевірки було надано Відповідачу вичерпні відомості про наявність дебіторської, а також кредиторської заборгованості у розрізі контрагентів та сум, згідно яких дебетова заборгованість контрагентів станом на 01.01.2017р. року становить 5 470 839, 74 грн. з ПДВ (4 559 069,60 грн. без ПДВ), станом на 01.01.2018р. - 83042,40 грн. з ПДВ (69 202,55 грн. без ПДВ). 
При цьому, виявлені у ході перевірки порушення відповідачем обґрунтовані в акті перевірки наступним чином: в ході перевірки правильності визначення валового доходу, відображеного в деклараціях про майновий стан і доходи, контролюючим органом встановлено, що згідно з даними ФОП ОСОБА_1 та наданих до перевірки первинних документів дебіторська заборгованість станом на 01.01.2017 р. складає 4 559 033,12грн. (без ПДВ). Згідно з даними перевірки - дебіторська заборгованість станом на 01.01.2017 р. повинна складати 4 646 315грн. (без ПДВ) Різниця між даними платника та даними перевірки складає 87 281,88грн. (п.п.3.1.2 акту).
Також в акті перевірки зазначено, що згідно з даними ФОП ОСОБА_1 та наданими до перевірки первинними документами дебіторська заборгованість станом на 01.01.2018 р. складає 69 202,00грн. (без ПДВ). Згідно з даними перевірки дебіторська заборгованість станом на 01.01.2018 р. повинна складати 1 395 901грн. (без ПДВ), з них: 551347,60грн. (без ПДВ) - база оподаткування операцій з постачання, визначених ФОП ОСОБА_1 відповідно до ст. 188 та ст.189 Податкового кодексу України.
Виходячи з зазначених в акті перевірки обставин, контролюючий орган дійшов висновку, що ФОП ОСОБА_1 в порушення вимог п. 177.2 ст. 177 Податкового кодексу України занижено загальний оподатковуваний дохід за рахунок не включення дебіторської заборгованості до загального оподатковуваного доходу за 2016 р. на суму 87281,88грн. та за 2017 р. - на 7753 51,40грн.
Також контролюючий орган зазначив, що в ході перевірки правильності визначення вартості документально підтверджених витрат, пов`язаних з господарською діяльністю, встановлено розбіжності. ФОП ОСОБА_1 має право включити до складу витрат в 2016 році (колонка 5 додатку Ф2 до податкової декларації про майновий стан і доходи) суму, придбаних ТМЦ, які реалізовані, у розмірі 24 452 599,60грн. (25 678 858,36 грн. - 1226258,76грн.).
Перевіркою правильності визначення вартості документально підтверджених витрат, пов`язаних із здійсненням діяльності, відображених у додатку Ф2 до податкової декларації за 2016р., встановлено завищення витрат на суму 1 226 258,76грн. за рахунок включення витрат, безпосередньо не пов`язаних з отриманням доходу, чим порушено вимоги п. 177.2 ст. 177 Податкового кодексу.
Перевіркою правильності визначення вартості документально підтверджених витрат, пов`язаних із здійсненням діяльності, відображених у додатку Ф2 до податкової декларації про майновий стан і доходи, встановлено завищення витрат на загальну суму 332 193 грн. за рахунок включення витрат, безпосередньо не пов`язаних з отриманням доходу, а саме: за 2017р. до колонки 7 додатку Ф2 до інших витрат включені витрати: 237 023 грн. - якюридичні послуги; та 95170грн. - як бухгалтерські послуги, чим порушено вимоги п. 177.2, п.п. 177.4.4 п. 177.4 ст.177 Податкового кодексу. Порядок оподаткування доходів фізичних осіб-підприємців визначений ст.177 Податкового кодексу.
Перевіркою правильності визначення суми чистого оподатковуваного доходу, відображеного в податковій декларації про майновий стан і доходи та в додатку Ф2 до декларації за 2016 р., з даними сум чистого оподатковуваного доходу, визначеними в ході перевірки, виявлені розбіжності, а саме: заниження суми чистого оподатковуваного доходу за 2016 рік в сумі 1 313 540,64грн. з причин, викладених у п.п.3.1.2 акту перевірки).
Перевіркою правильності визначення суми чистого оподатковуваного доходу, відображеного в податковій декларації про майновий стан і доходи та в додатку Ф2 до декларації за 2017 р., з даними сум чистого оподатковуваного доходу, визначеними в ході перевірки, виявлені розбіжності, а саме: заниження суми чистого оподатковуваного доходу за 2017 рік в сумі 1 107 544,40грн. з причин, викладених у п.п.3.1.2 акту перевірки).
Перевіркою достовірності відображення у звітності сум доходу, отриманого від здійснення діяльності, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб, та на яких нараховується єдиний внесок за 2016 рік встановлено заниження чистого оподатковуваного доходу за 2016 рік в сумі 1 313 540,64грн.
Перевіркою достовірності відображення у звітності сум доходу, отриманого від здійснення діяльності, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб, та на яких нараховується єдиний внесок за 2017 рік встановлено заниження чистого оподатковуваного доходу на суму 332 193грн. 
У результаті допущених порушень податкового законодавства, відображених в п.п.3.3.2 п. 3.3 розділу 3 акту перевірки донараховано єдиного внеску з чистого оподатковуваного доходу за 2017 рік в сумі 42 154,45грн.
Також, виходячи з виявлених порушень та встановлення заниження отриманого чистого оподатковуваного доходу ФОП ОСОБА_1 від провадження господарської діяльності за 2016 рік на суму 1 313 540,654грн. та за 2017 рік - 1 107 544,40 грн., вставлено заниження зобов`язань по сплаті військового збору за 2016 р. в сумі 19 703,11 грн. та за 2017 рік - на 16 613,17грн.
Водночас, матеріали справи не містять доказів, які б підтвердили надану відповідачем в акті перевірки інформацію, отже відповідачем, як суб`єктом владних повноважень, не надано доказів, які б підтвердили встановлену в ході перевірки позивача розбіжність між даними перевірки та даними податкових декларацій позивача за 2016-2017 роки.
Так, Відповідно до п. 4 розділу «Загальні положення» «Положення (стандарт) бухгалтерського обліку 10 «Дебіторська заборгованість», затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 08.10.99 N 237, дебіторська заборгованість - це сума заборгованості дебіторів підприємству (фізичні особі - підприємцю) на певну дату.
При цьому, якщо у фізичної особи-підприємця на певний момент рахується дебіторська заборгованість і вона не погашається, то у фізичної особи-підприємця не виникає доходу.
Отже, не погашена дебіторська заборгованість не дає підстави для формування доходу у позивача, як у платника податків. 
Тому не включення позивачем до складу загального оподатковуваного доходу сум дебіторської заборгованості за 2016 рік у сумі 87 281,88 грн., а також за 2017 рік у сумі 775 351,40 грн. (які є не погашеними станом на 01.01.2017р. та 01.01.2018р.) є такими, що відповідають нормам податкового законодавства, при цьому, дії контролюючого органу щодо врахування не погашеної дебіторської заборгованості як доходу позивача, є помилковими, безпідставними та таким, що суперечить нормам податкового законодавства.
Вищенаведені обставини дають правові підстави для визнання протиправними і скасування податкового повідомлення-рішення від 30.07.2018р. №0314991305, яким позивачу збільшено суму грошового зобов`язання за платежем «податок з доходів фізичних осіб, що сплачений фізичними особами за результатами річного декларування» у загальній сумі 544 744,14 грн. (податкові зобов`язання - 435 795,31 грн., штрафні санкції - 108 948,83 грн.).
Згідно матеріалів справи у період, що перевірявся, фізична особа-підприємець ОСОБА_1 здійснювала свою підприємницьку діяльність на загальній системі оподаткування. Основним видом її економічної діяльності є 46.33 - оптова торгівля молочними продуктами, яйцями, харчовими оліями та жирами; при цьому ФОП ОСОБА_1 перебувала на загальній системі оподаткування та зареєстрована платником ПДВ, ЄСВ (єдиного соціального внеску) та військового збору.
Підставою для донарахування позивачу зобов`язань та штрафних санкцій з податку на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування, з військового збору та єдиного внеску, стали висновки контролюючого органу про порушення ФОП ОСОБА_1 положень Податкового кодексу України щодо визначення загального оподатковуваного доходу та документально підтверджених витрат, які пов`язані з господарською діяльністю, а саме:
- заниження загального оподатковуваного доходу через не включення дебіторської заборгованості до загального оподатковуваного доходу за 2016 р. на суму 87281,88грн. та за 2017 р. - на 775351,40грн.;
- завищення у 2016 році витрат на суму 1226258,76грн. через включення до витрат, які безпосередньо не пов`язані з отриманням доходу;
- завищення у 2017 році витрат на суму 332193грн. через включення до витрат, які безпосередньо не пов`язані з отриманням доходу (237023грн. - юридичних послуг, 95170грн. - бухгалтерських послуг).
Однак, виходячи з того, що відповідачем не надано доказів на підтвердження вчинення позивачем порушень податкового законодавства, є безпідставними і донарахування контролюючим органом грошових зобов`язань з приводу  військового збору та єдиного внеску.
Таким чином, підлягають скасуванню і податкове повідомлення-рішення  №0315101305 від 30.07.2018р., яким позивачу збільшено суму грошового зобов`язання зі сплати військового збору за податковим зобов`язанням у розмірі 36316,28грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) в розмірі 9079,07 грн. (а.с. 40), і рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування своєчасно не нарахованого єдиного внеску №0315131305 від 30.07.2018р. у сумі 4 215,44 грн. (а.с. 51).
Отже, висновки акту документальної планової перевірки від 15.05.2018 р. №25001/04-36-13-05/ НОМЕР_1 , які стали підставою для прийняття податкових повідомлень-рішень та рішення про нарахування штрафних санкцій, не знайшли свого підтвердження в суді апеляційної інстанції, тому не можуть бути підставою для прийняття податкових повідомлень-рішень від 30.07.2018р №0314991305, №0315101305, та рішення №0315131305.
          Колегія суддів апеляційної інстанції також вважає за необхідне зазначити, що рішення податкового органу, які направляються платнику податків мають бути оформлені належним чином, а саме, розмір шрифту має відповідати встановленим стандартам. Не допустимо застосовувати при складанні рішення шрифт, який можливо прочитати лише за допомогою збільшувального скла. Натомість, податкові повідомлення-рішення  №0314991305, яким позивачу збільшено суму грошового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб та №0315101305 зі сплати військового збору, складені шрифтом, який можливо прочитати лише за допомогою збільшувального скла, що впливає на чіткість та ясність донесення та розуміння рішення суб`єкта владних повноважень (а.с. 16,  40).
          Таким чином, колегія суддів апеляційної інстанції не погоджується з висновком суду першої інстанції про відмову в задоволенні позовних вимог.
Доводи апеляційної скарги спростовують висновки суду першої інстанції, що є підставою для його скасування.
          В силу ст. 139 КАС України підлягають розподілу витрати, що понесені позивачем  за подання позовної заяви в сумі 5096,04грн. (а.с. 3) 1841грн. (а.с. 4) та апеляційної скарги в сумі 8915,33грн. (а.с. 128), що в загальній сумі складає 15  772, 37 грн. за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.
Керуючись ст.    139, 241-245,    250,    315,    317,    321,    322      КАС України, суд, -ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1  на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 13.09.2019 - задовольнити.
Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 13.09.2019 - скасувати та прийняти нову постанову.
Позов задовольнити.
Скасувати податкове повідомлення-рішення від 30.07.2018 року №0314991305, винесене Головним управлінням ДФС у Дніпропетровській області, яким збільшено суму грошового зобов`язання фізичній особі-підприємцю ОСОБА_1 за платежем податок з доходів фізичних осіб, що сплачений фізичними особами за результатами річного декларування у сумі 544 744,14 грн. (податкові зобов`язання - 435 795,31 грн., штрафні санкції - 108 948,83 грн.);
скасувати податкове повідомлення-рішення від 30.07.2018 року №0315101305, винесене Головним управлінням ДФС у Дніпропетровській області, яким донараховано фізичній особі-підприємцю ОСОБА_1 військовий збір у розмірі 45 395,35 грн. (податкові зобов`язання - 36 316,28 грн. штрафні санкції - 9 079,07 грн.);
скасувати рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску № 0315131305 від 30.07.2018 року про застосування до ФОП ОСОБА_1 штрафних санкцій в сумі 4 215,44 грн.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Дніпропетровській області (код 43145015), що є правонаступником Головного управління ДФС у Дніпропетровській області на користь Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (код НОМЕР_1 ) судовий збір сплачений за подання позовної заяви та апеляційної скарги у розмірі 15  772, 37 (п`ятнадцять тисяч сімсот сімдесят дві) гривні 37 коп.
Постанова набирає законної сили 27.02.2020 та може бути оскаржена до Верховного Суду відповідно до ст. 328 КАС України протягом 30 днів згідно ст. 329 КАС України з дня складання повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.
Вступну та резолютивну частини постанови проголошено 
Повний текст постанови виготовлено 06.03.2020
   
Головуючий - суддя                                                                      Ю. В. Дурасова 

                               суддя                                                                      Л.А. Божко 

                               суддя                                                                      О.М. Лукманова