ПОСТАНОВА
Іменем України

31 березня 2020 року 
Київ
справа №623/1594/17
адміністративне провадження №К/9901/66084/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
судді-доповідача - Калашнікової О.В.,
суддів: Білак М.В., Губська О.А.,
розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами у касаційній інстанції адміністративну справу №623/1594/17
за позовом ОСОБА_1 до виконавчого комітету Ізюмської міської ради Харківської області про оскарження неправомірних дій та невиплати одноразової грошової допомоги у розмірі 10 посадових окладів, 
за касаційною скаргою  ОСОБА_1 на постанову Харківського апеляційного адміністративного суду від 31 жовтня 2018 року (прийняту у складі колегії суддів: головуючого судді - Старосуда М.І., суддів: Лях О.П., Григорова А.М.)

УСТАНОВИВ:
І. Рух справи 
1.          У липні 2017 року ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до суду з позовом до виконавчого комітету Ізюмської міської ради Харківської області (далі - відповідач, Виконавчий комітет), в якому просив:
-визнати протиправними дії Виконавчого комітету, які полягають в умисному невиконанні постанови від 18 грудня 2012 року Борівського районного суду Харківської області в частині поновлення його на посаді першого заступника міського голови з питань управління житлово-комунального господарства, яка підлягала негайному виконанню. Невчасне виконання судового рішення призвело до не проведення звільнення в грудні 2012 року з виборної посади в зв`язку із закінченням строку повноважень Ізюмської міської ради 5-го скликання та не здійснення відповідачем виплати одноразової грошової допомоги у розмірі 10 посадових окладів;
-стягнути з відповідача на користь ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу в розмірі 10 місячних посадових окладів у сумі 26607,50 грн. та зобов`язати відповідача у встановлений судом термін подати звіт про виконання прийнятого рішення.
1.1.          В обґрунтування позову ОСОБА_1 вказав, що внаслідок невиконання відповідачем постанови Борівського районного суду від 18 грудня 2012 року у справі №2005/1595/12 (2-а/2005/33/12) в частині поновлення його на посаді першого заступника міського голови з питань управління житлово-комунального господарства, він позбавлений можливості отримати одноразову грошову допомогу у розмірі 10 посадових окладів, внаслідок виключення правових норм, які передбачали таке право.
ІІ. ОБСТАВИНИ СПРАВИ
2.          За розпорядженням міського голови від 04 травня 2006 року № 98-К позивач був призначений на посаду першого заступника міського голови з питань управління житлово-комунального господарства.
3.          Постановою Борівського районного суду Харківської області від 18 грудня 2012 року рішення Ізюмської міської ради Харківської області №2551 від 12 вересня 2008 року «Про звільнення першого заступника міського голови з питань управління житлово-комунального господарства ОСОБА_1 » визнано незаконним та скасовано, а його поновлено на посаді першого заступника міського голови з питань управління житлово-комунального господарства.
4.          Після отримання вказаного судового рішення, позивач звернувся до Ізюмського міського голови з відповідною заявою від 26 грудня 2012 року, про поновлення його на посаді на підставі постанови Борівського районного суду Харківської області від 18 грудня 2012 року.
5.          Ізюмський міський голова листом від 21 січня 2013 року №    376 відмовив у поновленні позивача на посаді першого заступника міського голови та у негайному виконанні вказаної постанови від 18 грудня 2012 року Борівського районного суду Харківської області.
6.          Постановою Харківського апеляційного адміністративного суду від 15 квітня 2013 року скасовано постанову Борівського районного суду Харківської області від 18 грудня 2012 року (якою позивача поновлено на посаді). Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 11 грудня 2014 року постанову Харківського апеляційного адміністративного суду від 15 квітня 2013 року скасовано, залишено в силі постанову Борівського районного суду Харківської області від 18 грудня 2012 року.
7.          На виконання постанови Борівського районного суду Харківської області від 18 грудня 2012 року та ухвали Вищого адміністративного суду України від 11 грудня 2014 року Ізюмська міська рада Харківської області прийняла 26 червня 2015 року рішення № 3051 «Про виконання рішення Борівського районного суду», яким ОСОБА_1 поновлено на посаді першого заступника Ізюмського міського голови з питань житлово - комунального господарства з 31 липня 2008 року.
8.          11 вересня 2015 року рішенням Ізюмської міської ради № 3174 внесено зміни до структури виконавчого комітету Ізюмської міської ради та введено посаду першого заступника міського голови з питань житлово-комунального господарства та визначено, що строк повноважень ОСОБА_1 як першого заступника Ізюмського міського голови з питань управління житлово-комунального господарства, закінчується терміном повноважень Ізюмської міської ради 6 скликання.
9.          21 вересня 2015 року на підставі цього рішення за порядковим номером 42 був внесений запис до трудової книжки позивача про недійсність запису № 37 про його звільнення з 31 липня 2008 року.
10.          Ізюмська міська рада 6 скликання припинила свої повноваження 10 листопада 2015 року.
11.          17 листопада 2015 року позивача звільнено з посади першого заступника Ізюмського міського голови з питань житлово-комунального господарства у зв`язку із закінченням строку повноважень Ізюмської міської ради 6 скликання (17 листопада 2015 року був останній день частини щорічної відпустки позивача). На момент звільнення ОСОБА_1 з посади було виключено норму, якою передбачалась виплата одноразової грошової допомоги у розмірі 10 посадових окладів.
12.          Не погоджуючись із невиконанням відповідачем у грудні 2012 року рішення суду в частині поновлення його на посаді, що призвело до не проведення звільнення в грудні 2012 року з виборної посади в зв`язку із закінченням строку повноважень Ізюмської міської ради 5 скликання, та не виплатою одноразової грошової допомоги у розмірі 10 посадових окладів, позивач звернувся до суду.

ІІІ. ОЦІНКА СУДІВ ПЕРШОЇ ТА АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЇ
13.          Рішенням Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 15 травня 2018 року позовні вимоги задоволено в повному обсязі. 
13.1.          Суд першої інстанції при ухваленні оскарженого рішення виходив з того, що позивач, маючи законні сподівання при виході на пенсію з посади державного службовця зі стажем в органах місцевого самоврядування понад 10 років, на отримання одноразової грошової допомоги в розмірі 10 місячних посадових окладів, був позбавлений такої можливості внаслідок незаконних дій відповідача.
14.          Постановою Харківського апеляційного адміністративного суду від 31 жовтня 2018 року рішення суду першої інстанції скасовано, залишено без розгляду позовну заяву ОСОБА_1 до Виконавчого комітету про оскарження неправомірних дій та не виплати одноразової грошової допомоги у розмірі 10 посадових окладів.
15.          Скасовуючи рішення суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції зазначив, що позивач звернувся до суду із позовом майже через 2 роки після свого звільнення з посади. Одноразова грошова допомога у розмірі 10 посадових окладів не належить до фонду оплати праці, а тому не є складовою заробітної плати, а відтак, звернення до суду про стягнення такої допомоги обмежується місячним строком, визначеним частиною третьою статті 99 Кодексу адміністративного судочинства України (чинною на час звернення позивача до суду; надалі - КАС України).

IV. ДОВОДИ КАСАЦІЙНОЇ СКАРГИ ТА ВІДЗИВУ (ЗАПЕРЕЧЕНЬ)
16.          Не погодившись із рішенням суду апеляційної інстанції, ОСОБА_1 звернувся із касаційною скаргою до Верховного Суду, в якій просив скасувати оскаржуване судове рішення, залишивши в силі рішення Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 15 травня 2018 року.
17.          Позивач зазначив, що суд апеляційної інстанції не дослідив належним чином всі обставини справи при прийнятті оскаржуваного рішення, безпідставно не врахував правові висновки Верховного Суду, викладені в постановах від 19 вересня 2018 року у справі №826/2772/16, від 14 серпня 2019 року у справі №826/27427/15, від 06 лютого 2018 року у справі №212/5156/15-ц, від 12 вересня 2018 року у справі №212/6977/15-ц, а тому дійшов хибного висновку про застосування місячного строку для звернення до суду про стягнення такої допомоги.
18.          Виконавчим комітетом подано відзив на касаційну скаргу, в якому відповідач просив касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а оскаржуване рішення суду апеляційної інстанції - без змін. Також у відзиві зазначено, що позивач, пропустивши строк звернення до суду, не звертався до суду із заявою про поновлення цього строку.
19.          Представник Виконавчого комітету вказав, що спірна грошова допомога у розмірі 10 посадових окладів не належить до фонду оплати праці, а тому не є складовою заробітної плати, а відтак звернення до суду про стягнення такої допомоги обмежується місячним строком, визначеним частиною третьою статті 99 КАС України (в редакції, що діяла на момент звернення позивача до суду).
20.           ОСОБА_1 подав до Верховного Суду відповідь на відзив відповідача, зазначив, що згідно з бюджетною класифікацією видатків бюджетних установ витрати на виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку з виходом на пенсію є витратами на заробітну плату та обліковуються у статистичних звітах як витрати на заробітну плату, а доводи відповідача, викладені у відзиві, є неправдивим припущенням, що не відповідає діючому законодавству України.
21.          Також Виконавчий комітет подав до суду клопотання про закриття касаційного провадження як помилково відкрите.
22.           ОСОБА_1 , керуючись частиною третьою статті 346 КАС України, подав до суду клопотання про передачу цієї справи на розгляд Великої Палати Верховного Суду. Вважає, що при розгляді справи Верховний Суд повинен відступити від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного в раніше ухваленому рішенні Верховного Суду, і застосувати правові висновки Верховного Суду України та Верховного Суду, згідно з якими одноразова грошова допомога у розмірі 10 посадових окладів, в зв`язку із виходом на пенсію державного службовця є частиною заробітної плати і звернення до суду з вимогами про зобов`язання її виплатити не обмежується будь-яким строком.  

V. ДЖЕРЕЛА ПРАВА 
23.          Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
24.          Правові, організаційні, матеріальні та соціальні умови реалізації громадянами України права на службу в органах місцевого самоврядування, загальні засади діяльності посадових осіб місцевого самоврядування, їх правовий статус, порядок та правові гарантії перебування на службі в органах місцевого самоврядування визначає Закон України від 7 червня 2001 року N 2493-III «Про службу в органах місцевого самоврядування» (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин; далі - Закон N2493-III).
25.          Статтею 1 Закону N2493-III передбачено, що служба в органах місцевого самоврядування - це професійна, на постійній основі діяльність громадян України, які займають посади в органах місцевого самоврядування, що спрямована на реалізацію територіальною громадою свого права на місцеве самоврядування та окремих повноважень органів виконавчої влади, наданих законом.
26.          Частиною першою статті 2 Закону N2493-III (в редакції на момент прийняття судом рішення про поновлення позивача на посаді) передбачено, що посадовою особою місцевого самоврядування є особа, яка працює в органах місцевого самоврядування, має відповідні посадові повноваження щодо здійснення організаційно-розпорядчих та консультативно-дорадчих функцій і отримує заробітну плату за рахунок місцевого бюджету.
27.          Відповідно до частини одинадцятої статті 21 Закону N2493-III (в редакції на момент прийняття судом рішення про поновлення позивача на посаді) у разі звільнення з роботи в органах місцевого самоврядування у зв`язку з виходом на пенсію посадовим особам місцевого самоврядування виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 10 місячних посадових окладів за наявності не менше 10 років стажу на посадах в органах місцевого самоврядування чи на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців.
28.          Згідно з частиною тринадцятою статті 37 Закону України від 16 грудня 1993 року N3723-XII «Про державну службу» (в редакції на момент виникнення спірних правовідносин; далі - Закон N3723-XII) державним службовцям у разі виходу на пенсію за наявності стажу державної служби не менше 10 років виплачується грошова допомога в розмірі 10 місячних посадових окладів.
29.          Законом України від 27 березня 2014 року № 1166-VII «Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в Україні» виключено частину одинадцяту статті 21 Закону N2493-III та частину тринадцяту статті 37 Закону N3723-XII, якими було передбачено виплату спірної грошової допомоги.
30.          Статтею 235 Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП України) передбачено, що у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу, у тому числі у зв`язку з повідомленням про порушення вимог Закону України "Про запобігання корупції" іншою особою, працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір.

Рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, прийняте органом, який розглядає трудовий спір, підлягає негайному виконанню.
31.          Статтею 370 КАС України передбачено, що судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.
32.          Відповідно до пункту 3 частини першої статті 371 КАС України негайно виконуються рішення суду про поновлення на посаді у відносинах публічної служби.
33.          Згідно з частиною другою статті 372 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили або яке належить виконати негайно, є підставою для його виконання.
VI. ОЦІНКА ВЕРХОВНОГО СУДУ
34.          08 лютого 2020 року набув чинності Закон України від 15 січня 2020 року N 460-IX «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ» (далі - Закон N 460-IX).
35.          Згідно з пунктом 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону N 460-IX, касаційний розгляд справи буде здійснюватися в порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом.
36.          Частинами першою-третьою статті 341 КАС України передбачено, що суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.
37.          У цій справі спір виник у зв`язку із неотриманням позивачем грошової допомоги, передбаченої частиною одинадцятою статті 21 Закону №2493-III та частиною тринадцятою статті 37 Закону №3723-XII. На думку ОСОБА_1 , втрата його права на отримання цієї грошової допомоги була спричинена невчасним виконанням відповідачем рішення суду про поновлення його на посаді.
38.          Суд апеляційної інстанції, керуючись правовою позицією, викладеною в постанові Верховного Суду від 18 липня 2018 року у справі № 809/235/16, та не переглядаючи рішення суду першої інстанції по суті, дійшов висновку щодо пропущення позивачем строку звернення до суду із цим позовом, оскільки позивача звільнено з посади 17 листопада 2015 року, а до суду із цим позовом він звернувся в липні 2017 року. Також суд апеляційної інстанції зазначив про відсутність клопотання позивача про поновлення строку звернення до суду.
39.          Колегія суддів Верховного Суду вважає такий висновок передчасним, оскільки у справі, що розглядається та у справі № 809/235/16 правовідносини виникли за різних фактичних обставин. 
40.          У справі № 809/235/16 Верховний Суд застосував строк звернення до суду, оскільки позивач оскаржував дії відповідача щодо відмови у виплаті спірної грошової допомоги, окрім того, позивач звернувся до суду через 17 років та 9 місяців після звільнення з посади. 
41.           ОСОБА_1 у справі, що розглядається, фактично оскаржує бездіяльність відповідача, яка полягає у невиконанні рішення суду про поновлення його на посаді з 18 грудня 2012 року (прийняття рішення судом першої інстанції про поновлення ОСОБА_1 на посаді) до 26 червня 2015 року (рішення Ізюмської міської ради про поновлення на посаді позивача), що спричинила порушення його права на отримання спірної грошової допомоги.
42.          Колегія суддів наголошує, що позивач знав про своє порушене право не з часу фактичного поновлення його на посаді рішенням Ізюмської міської ради, а з 18 грудня 2012 року - з моменту ухвалення рішення судом першої інстанції про таке поновлення. З матеріалів справи вбачається, що позивач звертався до відповідача із заявами про поновлення на посаді після 18 грудня 2012 року, однак відповідачем в добровільному порядку рішення суду не виконувалось, що і спричинило звернення до суду ОСОБА_1 із цим позовом.
43.          Верховний Суд звертає увагу на рішення Європейського суду з прав людини від 15 жовтня 2009 року у справі «Юрій Миколайович Іванов проти України» (заява №40450/04), де в пунктах 46, 48, 51, 53, 54 зазначено, що від особи, яка домоглася винесення остаточного судового рішення проти держави, не можна вимагати ініціювання окремого провадження з його примусового виконання. Відповідний державний орган, який було належним чином поінформовано про таке судове рішення, повинен вжити всіх необхідних заходів для його дотримання або передати його іншому компетентному органу для виконання. Заявникові не можна дорікати за неподання до державної виконавчої служби заяви чи виконавчого листа для відкриття виконавчого провадження. Право на суд, захищене статтею 6, було б ілюзорним, якби національна правова система Високої Договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне, обов`язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду будь-якій зі сторін. Ефективний доступ до суду включає право на виконання судового рішення без невиправданих затримок. Відповідно необґрунтовано тривала затримка у виконанні обов`язкового для виконання судового рішення може становити порушення Конвенції. Саме на державу покладено обов`язок дбати про те, щоб остаточні рішення, винесені проти її органів, установ чи підприємств, які перебувають у державній власності або контролюються державою, виконувалися відповідно до зазначених вище вимог Конвенції. Держава не може виправдовувати нестачею коштів невиконання судових рішень, винесених проти неї або проти установ чи підприємств, які перебувають в державній власності або контролюються державою. Держава несе відповідальність за виконання остаточних рішень, якщо чинники, які затримують чи перешкоджають їх повному й вчасному виконанню, перебувають у межах контролю органів влади.
44.          Отже, з дня ухвалення рішення про поновлення позивача на роботі у відповідача виник обов`язок щодо його виконання.
45.          Частинами першою, четвертою-шостою статті 353 КАС України визначено, що підставою для скасування ухвали судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи для продовження розгляду є неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, що призвели до постановлення незаконної ухвали суду першої інстанції та (або) постанови суду апеляційної інстанції, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі.

Справа направляється до суду апеляційної інстанції для продовження розгляду або на новий розгляд, якщо порушення допущені тільки цим судом. В усіх інших випадках справа направляється до суду першої інстанції.

Висновки і мотиви, з яких скасовані рішення, є обов`язковими для суду першої або апеляційної інстанції при новому розгляді справи.

Постанова суду касаційної інстанції не може містити вказівок для суду першої або апеляційної інстанції про достовірність чи недостовірність того чи іншого доказу, про переваги одних доказів над іншими, про те, яка норма матеріального права повинна бути застосована і яке рішення має бути прийнято за результатами нового розгляду справи.
46.          Таким чином, судом апеляційної інстанції було неправильно встановлено предмет спору у даній справі, порушено норми процесуального права щодо застосування строку звернення до суду в даних правовідносинах, а тому постанова Харківського апеляційного адміністративного суду від 31 жовтня 2018 року підлягає скасуванню. 
47.          Відповідно до частини першої статті 328 КАС України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи.
48.          Враховуючи, що судом апеляційної інстанції не переглянуто по суті рішення Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 15 травня 2018 року, а лише досліджено питання строку звернення до суду позивача, Верховний Суд вважає, що справа підлягає направленню для продовження розгляду до суду апеляційної інстанції.
49.          Колегія суддів Верховного Суду наголошує, що при продовженні розгляду цієї справи судом апеляційної інстанції необхідно врахувати наступне.
50.          Правовідносини, пов`язані із виплатою грошової допомоги державним службовцям у разі виходу на пенсію при наявності стажу державної служби не менше 10 років врегульовано, зокрема, приписами Закону №3723-XII.
51.          Рішенням Конституційного Суду України від 26 листопада 2013 року № 11-рп/2013 (далі - Рішення) щодо офіційного тлумачення положення частини тринадцятої статті 37 Закону № 3723-XII в системному зв`язку з положеннями пункту 2 частини першої, частини другої статті 40 КЗпП України,    статті 21 Закону України «Про основні засади соціального захисту ветеранів праці та інших громадян похилого віку в Україні» надано офіційне тлумачення положенню частини тринадцятої статті 37 Закону № 3723-XII.
52.          Так, відповідно до вказаного Рішення грошова допомога в розмірі 10 місячних посадових окладів виплачується державному службовцю за умов виходу на пенсію з посади державного службовця та наявності страхового стажу, у тому числі стажу державної служби не менше 10 років. Жодних додаткових умов для виплати грошової допомоги державному службовцю у разі виходу його на пенсію в частині тринадцятій статті 37 Закону № 3723-XII не встановлено.    
53.          Отже, право на одержання допомоги відповідно до частини тринадцятої статті 37 Закону № 3723-XII пов`язане з двома умовами: відповідний стаж роботи особи на посаді державного службовця та припиненням цієї роботи у зв`язку з виходом на пенсію державного службовця.
54.          Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 19 вересня 2018 року у справі №826/2772/16, від 14 серпня 2019 року у справі №826/27427/15, на які посилається позивач у своїй касаційній скарзі.
55.          З матеріалів справи вбачається, що позивача звільнено з посади першого заступника Ізюмського міського голови з питань житлово-комунального господарства 17 листопада 2015 року, на момент звільнення частину одинадцяту статті 21 Закону N 2493-III та частину тринадцяту статі 37 Закону N 3723-XII, якими передбачено виплату такої грошової допомоги виключено.
56.          Також Верховний Суд зазначає про необґрунтованість клопотання ОСОБА_1 про передачу цієї справи на розгляд Великої Палати.
57.          Згідно з частиною третьою статті 346 КАС України (в редакції на момент подання клопотання - 12 грудня 2019 року), на яку посилається позивач, суд, який розглядає справу в касаційному порядку у складі колегії суддів, палати або об`єднаної палати, передає справу на розгляд Великої Палати, якщо така колегія (палата, об`єднана палата) вважає за необхідне відступити від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного в раніше ухваленому рішенні Верховного Суду у складі колегії суддів (палати, об`єднаної палати) іншого касаційного суду.
58.          З вищезазначеної норми вбачається, що відступ від висновку щодо застосування норми права є правом суду, а не обов`язком, а передача такої справи на розгляд до Великої Палати на підставі частини третьої статті 346 КАС України не вирішується за клопотанням сторони.
59.          Також є необґрунтованим клопотання відповідача про закриття касаційного провадження у даній справі як помилково відкрите, оскільки справа є малозначною. Колегія суддів Верховного Суду зазначає, що Верховний Суд не обмежений можливістю здійснювати такі процесуальні дії за наявності для цього відповідних підстав, передбачених нормами КАС України, які суд, в свою чергу, визначає на власний розсуд, враховуючи конкретні обставини справи.

СУДОВІ ВИТРАТИ
60.          З огляду на результат касаційного розгляду та відсутність документально підтверджених судових витрат, понесених учасниками справи у зв`язку з переглядом справи в суді касаційної інстанції, судові витрати розподілу не підлягають.

Керуючись статтями 341, 349, 353, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду
ПОСТАНОВИВ:
1.          Касаційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.
2.          Постанову Харківського апеляційного адміністративного суду від 31 жовтня 2018 року скасувати.
3.          Справу № 623/1594/17 направити до Другого апеляційного адміністративного суду для продовження розгляду.
4.          Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

____________
____________
____________
О. В. Калашнікова
М.В. Білак
О.А. Губська 
Судді Верховного Суду