Дата документу 15.04.2020 Справа № 335/844/20

ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

 
Єдиний унікальний №335/844/20                   Головуючий у 1 інстанції Крамаренко І.А.
Провадження № 22-ц/807/1371/20 Суддя-доповідач Онищенко Е.А.

ПОСТАНОВА
 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

 
15 квітня 2020 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Запорізького апеляційного суду у складі:

головуючого Онищенка Е.А.
суддів: Бєлки В.Ю.,
Кухаря С.В.

за участю секретаря судового засідання Книш С.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Запоріжгаз» на ухвалу Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 04 лютого 2020 року за заявою ОСОБА_1 про забезпечення позову по цивільній справі за матеріалами позовної заяви ОСОБА_1 до АТ «Запоріжгаз» про захист прав споживачів,-
В С Т А Н О В И Л А:

У лютому 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до АТ «Запоріжгаз» про захист прав споживачів.
Разом з позовною заявою позивачем було подано до суду заяву про забезпечення позову.
Заява обґрунтована тим, що предметом заявленого позову є правомірність винесення комісією АТ «Запоріжгаз» рішення від 04.10.2019, а також законність дій відповідача щодо проведення на підставі нього перерахунку (донарахування) об`ємів (обсягів) природного газу. Листом від 24.01.2020 позивач отримав повідомлення від відповідача про відключення газопостачання 03.02.2020.
Оскільки відповідач намагається посеред опалюваного сезону відключити позивача від газопостачання за неіснуючий борг, то на думку ОСОБА_1 невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду та призвести до порушення його прав, за захистом яких він звернувся до суду.
Просив суд заборонити АТ «Запоріжгаз», або будь-яким іншим особам в його інтересах здійснювати відключення від газопостачання належного йому будинку АДРЕСА_1 .
Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 04 лютого 2020 року заяву про забезпечення позову задоволено.
З метою забезпечення позову ОСОБА_1 до АТ «Запоріжгаз» про захист прав споживача, заборонено працівникам АТ «Запоріжгаз», або будь-яким іншим особам в його інтересах здійснювати будь-які дії з відключення від постачання (обмеження постачання) природного газу до будинку, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 .
Заходи забезпечення позову застосовано до набрання законної сили рішенням у справі.
Не погоджуючись із зазначеною ухвалою суду Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Запоріжгаз» подало апеляційну скаргу, в якій посилаючись на незаконність, порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить ухвалу скасувати та прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову. Судові витрати стягнути з позивача.
Апеляційна скарга обґрунтована тим, що предметом позову у даній справі є визнання незаконним та скасування рішення комісії АТ «Запоріжгаз» від 04.10.2019 року, про затвердження акту про порушення № 0600213860 від 19.09.2019 року в частині несанкціонованого втручання в роботу ЗВТ, а відтак, питання щодо визнання рішення комісії незаконними лише буде досліджуватися під час розгляду даного позову по суті.
ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 надав суду відзив на апеляційну скаргу, в якому просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, ухвалу суду першої інстанції у цій справі залишити без змін.
Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю - доповідача, пояснення учасників апеляційного розгляду, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення з огляду на наступне.
Постановляючи ухвалу про забезпечення позову шляхом заборони працівникам АТ по газопостачанню та газифікації "Запоріжгаз" здійснювати будь-які дії з відключення від постачання (обмеження постачання) природного газу до будинку, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , суд першої інстанції виходив з того, невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду зважаючи на характер та предмет позову. У разі невжиття заходів забезпечення позову позивач в опалювальний сезон залишається без тепла, що є неприпустимим, а заявлений спосіб забезпечення позову є співмірним з заявленими вимогами.
Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.
Частиною третьою статті 150 ЦПК України передбачено, що заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.
Відповідно до ч. 1 ст. 151 ЦПК України, у заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено: предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову; захід забезпечення позову, який належить застосувати з обґрунтуванням його необхідності; ціну позву, про забезпечення якого просить заявник та інші відомості, потрібні для забезпечення позову.
Відповідно до ч. 5 ст. 153 ЦПК України, залежно від обставин справи суд може забезпечити позов повністю або частково.
З аналізу статей 150-153 ЦПК України можна дійти висновку, що забезпечення позову це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду у разі задоволення позовних вимог.
Інститут забезпечення позову являє собою сукупність встановлених законом заходів, що вживаються судом за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, якщо у них існують побоювання, що виконання ухваленого у справі рішення виявиться у майбутньому утрудненим чи неможливим.
Отже, умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити або унеможливити виконання рішення по суті позовних вимог. При цьому забезпечення позову спрямоване, перш за все, проти несумлінних дій відповідача, який може сховати майно, продати, знищити або знецінити його тощо.
Зазначена правова норма прямо визначає як форму і порядок звернення до суду із клопотанням про вжиття заходів забезпечення позову, так і підстави для його забезпечення.
Цивільний процесуальний закон не зобов`язує суд при розгляді питань про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для справи, а лише запобігає ситуації, при якій може бути утруднено чи стане неможливим виконання рішення у разі задоволення позову.
Види забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду, а таке рішення може бути постановлено тільки у відповідно до заявлених позовних вимог. Заходи забезпечення позову повинні застосовуватись лише у разі необхідності та бути співмірними із заявленими вимогами, оскільки безпідставне забезпечення позову може привести до порушення прав і законних інтересів інших осіб.
При цьому, при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не учасниками даного судового процесу.
Як роз`яснено в п. 1, п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову" від 22.12.2006 № 9, єдиною підставою для забезпечення позову є відповідне клопотання у формі мотивованої заяви будь-якої з осіб, котрі беруть участь у справі. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір і існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.
Як вбачається з матеріалів справи, між сторонами виник спір з приводу законності ухвалення комісією АТ «Запоріжгаз» рішення від 04.10.2019, та проведення на підставі цього рішення перерахунку (донарахування) об`ємів (обсягів) природного газу за період з 19.03.2019 по 18.09.2019 у сумі 40 442,84 грн. 
В заяві про забезпечення позову заявник посилається на те, що ним було отримано повідомлення від відповідача про відключення газопостачання 03.02.2020, тому є підстави вважати, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.
Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, відповідачем на адресу позивача було надіслано повідомлення про припинення розподілу природного газу від 24.01.2020 року № 690021-Сл-770-0120
За змістом вказаного цього повідомлення, АТ "Запоріжгаз" повідомило ОСОБА_1 про припинення розподілу природного газу на об`єкт газоспоживання, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 . Заходи з припинення розподілу природного газу будуть запроваджені з 03.02.2020. Підставою для припинення розподілу природного газу є наявність заборгованості в розмірі 40 442,84 гривень.
З огляду на зазначене, вказане свідчить про те, що відповідач склав повідомлення про припинення розподілу природного газу за несплату позивачем суми боргу, розмір та правомірність нарахування якої наразі оспорюється в суді в межах даної справи.
Також, колегія суддів наголошує на тому, що у опалювальний період примусове припинення газопостачання, може мати вкрай негативні та незворотні наслідки для життя та здоров`я позивача і його родини, та, у разі встановлення судом незаконності дій відповідача АТ "Запоріжгаз", в подальшому може потягти судові спори між позивачем та АТ " Запоріжгаз " щодо відшкодування завданої шкоди.
Позов у цій справі та обраний позивачем захід забезпечення позову є взаємопов`язаними, зокрема розрахована відповідачем заборгованість стала підставою для надіслання позивачу вимоги про погашення заборгованості із зазначенням про можливе припинення позивачу газопостачання. 
Відповідно до положень глави 7 розділу VI Кодексу газорозподільних систем, затвердженого постановою НКРЕКП від 30 вересня 2015 року № 2494, оператор ГРМ в установленому законодавством порядку має право припинити/обмежити газопостачання (розподіл природного газу) на об`єкт споживача (у тому числі побутового споживача) з дотриманням Правил безпеки систем газопостачання, затверджених наказом Міністерства енергетики та вугільної промисловості України від 15 травня 2015 року № 285 (далі - Правила безпеки), та нормативних документів, що визначають порядок обмеження/припинення природного газу, у таких випадках: 1) несвоєчасна та/або неповна оплата послуг згідно з умовами договору розподілу природного газу; 2) відсутність споживача в Реєстрі споживачів будь-якого постачальника у відповідному розрахунковому періоді; 3) подання споживачем або його постачальником (який уклав з оператором ГРМ договір на виконання робіт, пов`язаних з припиненням/обмеженням газопостачання споживачам) письмової заяви про припинення газопостачання;4) відмова споживача від встановлення лічильника газу, що здійснюється за ініціативи та за кошти оператора ГРМ, з урахуванням Закону України "Про забезпечення комерційного обліку природного газу"; 5) розірвання договору розподілу природного газу; 6) несанкціонований відбір природного газу або втручання в роботу ЗВТ чи ГРМ; 7) несанкціоноване відновлення газоспоживання; 8) визнання в установленому порядку аварійним станом газорозподільної системи та/або ліквідація наслідків аварій, спричинених надзвичайними ситуаціями техногенного, природного або екологічного характеру, та проведення ремонтно-відновлювальних робіт; 9) наявність заборгованості за несанкціонований відбір природного газу з ГРМ; 10) необґрунтована відмова від підписання акта наданих послуг та/або акта приймання-передачі природного газу (норма застосовується по об`єкту споживача, що не є побутовим); 11) відмова представникам оператора ГРМ в доступі на об`єкти або земельну ділянку споживача, де розташована газорозподільна система та/або газове обладнання, та/або комерційний вузол обліку газу, для здійснення контролю відповідності встановленого газоспоживаючого обладнання проектній документації, обстеження газових мереж до ВОГ та/або газоспоживаючого обладнання; 12) в інших випадках, передбачених законодавством.
Відповідно до абз. 2 п.12 глави 5 розділу ХI Кодексу ГРС якщо об`єм та/або вартість необлікованого (донарахованого) природного газу буде оскаржуватися споживачем (несанкціонованим споживачем) у судовому порядку, тоді до винесення остаточного рішення у судовій справі заборгованість за необлікований (донарахований) об`єм природного газу не вважається простроченою.
Таким чином, презюмувавши наявність у позивача відповідного права на споживання природного газу, суд першої інстанції обґрунтовано і у відповідності до вимог ст.151 ЦПК України прийшов до висновку про задоволення заяви про забезпечення позову.
На підставі вищевикладеного, колегія суддів погоджується з висновком суду про те, що вжиті заходи забезпечення позову до набранням судовим рішенням у цій справі законної сили, забезпечить рівний баланс прав та обов`язків сторін у справі та усуне можливі подальші судові спори в разі задоволення заявлених позовних вимог, тобто такий спосіб забезпечення позову якнайкраще забезпечить виконання рішення суду у разі задоволення позовних вимог.
При цьому, такий спосіб забезпечення позову, у разі ухвалення судом рішення про відмову в задоволенні позовних вимог позивача до АТ " Запоріжгаз " у порядку захисту прав споживачів, жодним чином не призведе до порушення прав відповідача АТ "Запоріжгаз", оскільки, у такому разі, останні можуть на законних підставах, визначених судовим рішенням, припинити газопостачання до будинку позивача. 
Колегія суддів вважає співмірним заявлений спосіб забезпечення позову, а тому належним способом забезпечення позову є заборона відповідачу здійснювати будь-які дії з відключення від постачання (обмеження постачання) природного газу до будинку, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 .
Крім того, вжиття заходів забезпечення позову не перешкоджатиме господарській діяльності юридичних або фізичних осіб, а також не порушить інтереси інших осіб.
Наведені в апеляційній скарзі доводи не можуть бути прийняті до уваги, оскільки вони зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду по їх оцінці, та особистого тлумачення скаржником норм матеріального та процесуального права.
Відповідно до ст.89 ЦПК України виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному повному та об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.
Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пунктом 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE (Серявін та інші проти України), №4909/04, §58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).
Таким чином, судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги суттєвими не являються і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.
Відповідно до ст.141 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишаючи рішення суду без змін не змінює розподіл судових витрат.
Керуючись ст.ст. 149, 150, 259, 367, 374, 375 ЦПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Запоріжгаз» залишити без задоволення.
Ухвалу Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 04 лютого 2020 року у цій справі залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту судового рішення.
Повний текст судового рішення складено 22 квітня 2020 року.

Головуючий

Судді: