Ухвала
 
29 квітня 2020 року
м. Київ
 
справа № 757/37203/16
провадження № 61-4521ск20 
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду:
Литвиненко І. В. (суддя-доповідач), Висоцької В. С., Фаловської І. М. 
 
розглянув касаційну скаргу представника ОСОБА_1 та ОСОБА_2 - адвоката Науменко Юлії Володимирівни на постанову Київського апеляційного суду від 10 лютого 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Держави Україна в особі Кабінету Міністрів України, Державної казначейської служби України про відшкодування матеріальної та моральної шкоди,
ВСТАНОВИВ:
Позивачі звернулися з вимогами про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, а саме просили стягнути солідарно з Кабінету Міністрів України та Державної казначейської служби України на їх користь матеріальну шкоду в сумі            8 424 226,00 грн, заподіяну внаслідок руйнування будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 та матеріальну шкоду в сумі 16 606 375,00 грн, заподіяну внаслідок руйнування будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 ; стягнути солідарно з Кабінету Міністрів України та Державної казначейської служби України на їх користь матеріальну шкоду в сумі 501 314,91 грн, заподіяну внаслідок знищення рухомого майна, що знаходилось в зруйнованих будинках; стягнути солідарно з Кабінету Міністрів України та Державної казначейської служби України на їх користь моральну шкоду в сумі по 100 000,00 грн на кожного.
Рішенням Печерського районного суду міста Києва від 05 вересня 2018 року позовні вимоги задоволено частково.
Стягнуто солідарно з Кабінету Міністрів України та Державної казначейської служби України на користь ОСОБА_1 та ОСОБА_2 матеріальну шкоду в сумі 8 424 226,00 грн, заподіяну внаслідок руйнування будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 .
Стягнуто солідарно з Кабінету Міністрів України та Державної казначейської служби України на користь ОСОБА_1 та ОСОБА_2 матеріальну шкоду в сумі 16 606 375,00 грн, заподіяну внаслідок руйнування будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 .
Стягнуто солідарно з Кабінету Міністрів України та Державної казначейської служби України на користь ОСОБА_1 та ОСОБА_2 матеріальну шкоду в сумі 501 314, 91 грн, заподіяну внаслідок знищення рухомого майна, що знаходилось в зруйнованих будинках.
Стягнуто солідарно з Кабінету Міністрів України та Державної казначейської служби України на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в сумі 10 000,00 грн;
Стягнуто солідарно з Кабінету Міністрів України та Державної казначейської служби України на користь ОСОБА_2 моральну шкоду в сумі 10 000,00 грн;
Вирішено питання розподілу судових витрат.
У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.
Постановою Київського апеляційного суду від 10 лютого 2020 року апеляційну скаргу представника Державної казначейської служби України на рішення Печерського районного суду міста Києва від 05 вересня 2018 року - ОСОБА_3 - задоволено.
Апеляційну скаргу представника Кабінету Міністрів України - Харчука Романа Ігоровича на рішення Печерського районного суду міста Києва від 05 вересня             2018 року -задоволено.
Рішення Печерського районного суду міста Києва від 05 вересня 2018 року -скасовано.
У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Держави України в особі Кабінету Міністрів України, Державної казначейської служби України про відшкодування матеріальної та моральної шкоди відмовлено.
06 березня 2020 року представник ОСОБА_1 та ОСОБА_2 - адвокат Науменко Ю. В. засобами поштового зв`язку звернулася до Верховного Суду із касаційною скаргою на постанову Київського апеляційного суду від 10 лютого  2020 року у вказаній вище справі, яку ухвалою Верховного Суду від 30 березня 2020 року звільнено заявників від сплати судового збору та залишено без руху, надано строк для усунення недоліків, а саме: подати виправлену редакцію касаційної скарги, в якій однозначно визначити обґрунтовані підстави касаційного оскарження рішення суду апеляційної інстанцій відповідно до вимог пункту 5 частини другої статті 392 ЦПК України та роз`яснено заявнику про наслідки невиконання вимог ухвали суду.
У квітні 2020 року представник ОСОБА_1 та ОСОБА_2 - адвокат Науменко Ю. В. засобами поштового зв`язку направила до Верховного Суду заяву на виконання вимог ухвали із зазначенням підстав касаційного оскарження рішення суду апеляційної інстанцій на підставі пункту 1,2 частини другої статті 389 ЦПК України.
Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи. 
Частиною першою статті 394 ЦПК України передбачено, що одержавши касаційну скаргу, оформлену відповідно до вимог статті 392 цього Кодексу, колегія суддів у складі трьох суддів вирішує питання про відкриття касаційного провадження (про відмову у відкритті касаційного провадження).
Підстави касаційного оскарження судових рішень визначені у частині другій статті 389 ЦПК України.
Частиною восьмою статті 394 ЦПК України передбачено, що в ухвалі про відкриття касаційного провадження зазначаються підстава (підстави) відкриття касаційного провадження та строк для подання учасниками справи відзиву на касаційну скаргу.
Підставами касаційного провадження вказаних судових рішень заявник зазначає неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, а саме застосування норм права без урахування висновків щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених у постанові Верховного Суду від 25 березня 2020 року у справі № 757/45419/16;               від 18 березня 2020 року у справі № 757/43306/16-ц; від 04 березня 2020 року у справі № 237/557/18-ц та у постанові Великої Палати Верховного Суду                        від 04 вересня 2019 року у справі № 265/6582/16-ц.
Також суд апеляційної інстанції в оскаржуваній постанові не застосував статтю 19 Закону України «Про боротьбу з тероризмом», статтю 86 Кодексу цивільного захисту України, постанову Кабінету міністрів України від 10 липня 2019 року                   № 623 «Про внесення змін до постанови КМУ від 18 грудня 2013 року № 947», оскільки такий висновок зроблений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 вересня 2019 року у справі № 265/6582/16-ц, однак заявник не погоджується із вищезазначеною позицією та вважає, що необхідно відступити від вказаного висновку. 
Крім цього, представником ОСОБА_1 та ОСОБА_2 - адвокатом Науменко Ю. В. в касаційній скарзі, яка була подана разом із заявою на виконання узвали Верховного Суду від 30 березня 2020 року про залишення касаційної скарги без руху, просить звільнити заявників від сплати судового збору.
Однак, дане клопотання було вирішено ухвалою Верховного Суду від 30 березня 2020 року та задоволено, а тому не підлягає розгляду.
Касаційна скарга подана у передбачений законом строк, за формою та змістом відповідає вимогам статті 392 ЦПК України.
Наведені в касаційній скарзі доводи містять підстави, передбачені пунктами 1, 2 частиною другою статті 389 ЦПК України, для відкриття касаційного провадження.
Керуючись статтями 389, 390, 394, 395 ЦПК України Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду,
УХВАЛИВ:
Відкрити касаційне провадження у цій справі.
Витребувати із Печерського районного суду міста Києва цивільну справу                         № 757/37203/16 за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Держави Україна в особі Кабінету Міністрів України, Державної казначейської служби України про відшкодування матеріальної та моральної шкоди.
Надіслати учасникам справи копії касаційної скарги та доданих до неї документів, роз`яснити їм право подати відзив на касаційну скаргу, який за формою і змістом має відповідати вимогам статті 395 ЦПК України, у строк до 29 травня 2020 року.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:                                                                                          І. В. Литвиненко  
 
                                                                       В. С. Висоцька
 
                                                                                                      І. М. Фаловська