ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/751/20 Справа № 205/2599/19 	  	Суддя у 1-й інстанції - Приходченко О. С. Суддя у 2-й інстанції - Каратаєва Л. О.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 червня 2020 року                                                                м. Дніпро

       Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:
головуючого – Каратаєвої Л.О.
 
суддів – Ткаченко І.Ю., Деркач Н.М.,
 
за участю секретаря судового засідання – Літвінової А.Г.
 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпро цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на заочне рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 17 травня 2019 року по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення інфляційних збитків та трьох відсотків річних, - 

                                В С Т А Н О В И Л А:

21 березня 2019 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про відшкодування знецінення в результаті інфляції стягненої за рішенням суду суми і стягнення трьох відсотків річних. Просила суд стягнути зі ОСОБА_2 на свою користь інфляційні втрати за період з червня 2017 року по березень 2019 року у розмірі 27300 гривень і три відсотки річних за період з 01 червня 2017 року по 01 березня 2019 року у розмірі 7875 гривень, а всього 35175 гривень (а.с.2-3).
Заочним рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 17 травня 2019 року ОСОБА_1 у задоволенні позовних вимог до ОСОБА_2 про стягнення інфляційних збитків та трьох відсотків річних відмовлено (а.с.22).
Не погодившись з рішенням суду, ОСОБА_1 звернулася до суду з апеляційною скаргою. Просить, скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення яким позов задовольнити в повному обсязі (а.с.824-25).
В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що суд першої інстанції помилково застосував положення ст. 61 Конституції України, а також невірно тлумачить норми ч. 2 ст. 625 ЦК України. 
Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду, в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу слід задовольнити.
Судом першої інстанції встановлено, що заочним рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 05 травня 2017 року стягнуто зі ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 моральну шкоду у розмірі 150000 гривень (а.с. 4-5).
Жовтневим районним судом м. Дніпропетровська 05 липня 2017 року видано виконавчий лист (а.с. 6).
Постановою заступника начальника Новокодацького ВДВС м. Дніпра ГТУЮ у Дніпропетровській області від 18 жовтня 2018 року відкрито виконавче провадження ВП № 54328020 (а.с. 8-9).
На теперішній час рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 05 травня 2017 року не виконано.
Відмовляючи в задоволені позовних вимог, суд першої інстанції виходив із того, що з відповідача рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська вже стягнуто моральну шкоду на користь відповідача, яку було заподіяно внаслідок вчинення кримінального правопорушення, а відповідно до положень ст. 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Таким чином, до даних правовідносин не може бути застосовано положення ч. 2 ст. 625 ЦК України, оскільки вказана норма за своєю суттю є штрафними санкціями щодо боржника у договірних зобов`язаннях грошового характеру, а між позивачем і відповідачем існують деліктні зобов`язання. 
Відповідно до ч. 1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Таким вимогам закону судове рішення не відповідає.
Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплати гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Згідно з ч. 2 ст. 509 ЦК України зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.
Відповідно до ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є не лише договори й інші правочини, а й завдання майнової (матеріальної) і моральної шкоди іншій особі та інші юридичні факти.
Отже, завдання майнової (матеріальної) і моральної шкоди породжує зобов`язання між особою, яка таку шкоду завдала, та потерпілою особою. Залежно від змісту такого зобов`язання воно може бути грошовим або негрошовим.
За змістом ст. 524, 533-535 і 625 ЦК України грошовим є зобов`язання, виражене у грошових одиницях (національній валюті України чи у грошовому еквіваленті зобов`язання, вираженого в іноземній валюті), що передбачає обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора, який має право вимагати від боржника виконання цього обов`язку. Тобто, грошовим є будь-яке зобов`язання, в якому праву кредитора вимагати від боржника сплати коштів кореспондує обов`язок боржника з такої сплати. Ці висновки узгоджуються з позицією Великої Палати Верховного Суду, висловленою у постанові від 11 квітня 2018 року у справі № 758/1303/15-ц.та у постанові від 16 травня 2018 у справі №686/21962/15-ц
Згідно з ч.2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Стаття 625 ЦК України розміщена у розділі І «Загальні положення про зобов`язання» книги 5 ЦК України. Відтак, приписи розділу І книги 5 ЦК України поширюються як на договірні зобов`язання (підрозділ 1 розділу III книги 5 ЦК України), так і на недоговірні (деліктні) зобов`язання (підрозділ 2 розділу III книги 5 ЦК України).
Таким чином, у ст. 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення (договір чи делікт). Тобто, приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 10 квітня 2018 року у справі № 910/10156/17 вказала, що приписи ст. 625 ЦК України поширюються на всі види грошових зобов`язань та погодилася з висновками Верховного Суду України, викладеними у постанові від 1 червня 2016 року у справі № 3-295гс16, за змістом яких грошове зобов`язання може виникати між сторонами не тільки з договірних відносин, але й з інших підстав, передбачених цивільним законодавством, зокрема, і з факту завдання шкоди особі.
Установлено, що відповідач має грошове зобов`язання перед позивачем, що підтверджується рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 05 травня 2017 року, про стягнення з відповідача на користь позивача 150000 грн. відшкодування моральної шкоди.
На теперішній час рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 05 травня 2017 року не виконано.
З огляду на те, що відповідач порушив вказане грошове зобов`язання, у позивача виникло право на застосування наслідків такого порушення відповідно до ст. 625 ЦК України за період з 05 травня 2017 року по 14 березня 2019 року. 
Частина 1 ст. 4 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» передбачає, що індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 103 відсотка.
Розрахунок суми боргу з урахуванням індексу інфляції
Період заборгованості	Сума боргу (грн.)	Сукупний індекс інфляції за період№	Інфляційне збільшення суми боргу	Сума боргу з врахуванням індексу інфляціїі	
05.05.2017 - 14.03.2019	150000	1.208	31142.37	181142.37	

Таким чином, сума боргу з урахуванням індексу інфляції складає 181142.37 грн.
Розрахунок процентів
Сума боргу (грн)	Період прострочення	Кількість днів прострочення	Розмір процентів річних	Загальна сума процентів	
150000	05.05.2017 - 14.03.2019	679	3 %	8371.23	

Таким чином, загальна сума процентів за договором складає 8371.23 грн.
       Враховуючи вищевикладене з відповідача на користь позивача підлягає стягненню грошове зобов`язання в зв`язку з невчасним виконанням рішення суду в розмірі 26513,60 грн. з яких нарахування індексу інфляції за період з 05.05.2017 року по 14.03.2019 року складає 181142.37 грн. та нарахування 3% річних від простроченої суми за період з 05.05.2017 по 14.03.2019 року — 8371.23 грн.
       Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
       Відповідно до ст. 19 Конституції України та з урахуванням положень ЦПК України, вийти за межі заявлених вимог (вирішити незаявлену вимогу, задовольнити вимогу позивача у більшому розмірі, ніж було заявлено) суд має право лише у випадках, прямо передбачених законом. Наприклад, суд має право вийти за межі заявлених вимог і з власної ініціативи вирішити питання про стягнення аліментів на дитину одночасно з позбавленням батьківських прав (частина друга статті 166 Сімейного кодексу України); застосувати наслідки недійсності нікчемного правочину (частина п`ята статті 216 Цивільного кодексу України).
       Як вбачається з прохальної частини позовної заяви, ОСОБА_1 просила суд стягнути відповідача саме 35175,65 грн., яка складається з інфляційних втрат в сумі 27300 грн. та трьох процентів річних в розмірі 7875,65 грн., таким чином суд не може вийти за межі позовних вимог, а тому колегія суддів вважає за необхідне стягнути саме цю суму.
       Відповідно до п. 3, 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України встановлено, що підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи та порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
       Згідно ч.13 ст.141 ЦПК України - якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат. Розмір судового збору при подачі позову до суду першої інстанції становить 768,40 грн., при подачі апеляційної скарги – 1152,60 грн., а всього судовий збір пропорційно до задоволених вимог становить 1921 грн. який підлягає стягненню з відповідача.
       Керуючись ст. 367, 368, 376, 381-384, 389 ЦПК України, колегія суддів, - 
ПОСТАНОВИЛА:
       Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.
       Рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 17 травня 2019 року скасувати.
       Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення інфляційних збитків та трьох відсотків річних задовольнити.
       Стягнути зі ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 суму в розмірі 35175, 65 грн., яка складається з інфляційних втрат в розмірі 27300 грн. та 7875,65 грн - трьох відсотків річних, в зв`язку з неналежним виконанням рішення суду.
       Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 1921 грн. 
       Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку відповідно до чинного законодавства.
       Судді: