УКРАЇНА 
Житомирський апеляційний суд 

Справа №295/16896/19 Головуючий у 1-й інст. Кузнєцов Д. В. 
Категорія 50 Доповідач Павицька Т. М. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 березня 2020 року 
Житомирський апеляційний суд у складі:
головуючого         Павицької Т. М.,
суддів                 Трояновської Г. С., Миніч Т. І.,
за участю секретаря                Кучерявого О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі цивільну справу №295/16896/19 за позовом  ОСОБА_1  до  ОСОБА_2  про стягнення аліментів на утримання непрацездатної матері, за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Богунського районного суду м. Житомира від 18 грудня 2019 року, ухвалене під головуванням судді Кузнєцова Д.В. в м. Житомирі,
в с т а н о в и в :

У листопаді 2019 року ОСОБА_1 звернулася до суду із даним позовом, у якому просила стягнути з відповідача аліменти на її утримання, як непрацездатної матері у розмірі 1/4 частини усіх видів його заробітку (доходу) щомісяця, починаючи із дня пред`явлення позову і до зміни матеріального та сімейного стану сторін. Позовні вимоги мотивувала тим, що вона є похилого віку, ніде не працює, чоловік - ОСОБА_4 нещодавно помер і вона втратила годувальника, отримує пенсію за віком в сумі 3416,46 грн на місяць, інших джерел доходів не має. Зазначала, що відповідач є її сином, але матеріальну допомогу їй добровільно не надає, хоча і працює начальником відділу в ПАТ «Київметробуд» і отримає велику заробітну плату, а також займається підприємницькою діяльністю. Також вказувала, що після смерті чоловіка одержала у спадок квартиру у м. Житомирі, три земельні ділянки і дачу у с Березівка Житомирського району, які вимушена утримувати самостійно, сплачуючи комунальні платежі і земельний податок, у зв`язку із чим, потребує грошей. Відповідач також прийняв спадщину і є співвласником зазначеної нерухомості, проте вищевказані платежі не сплачує, навіть частково. Крім цього, позивач потребує реабілітаційного лікування. З огляду на викладене, посилаючись на положення ст. 202 СК України, ОСОБА_1 просила задовольнити її позовні вимоги.
Рішенням Богунського районного суду м. Житомира від 18 грудня 2019 року позов  ОСОБА_1  задоволено частково. Стягнуто з   ОСОБА_2  аліменти на утримання непрацездатної матері ОСОБА_1  у розмірі 1/8 частини всіх видів заробітку (доходів) щомісяця, починаючи з 12.11.2019 року. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено. Стягнуто з  ОСОБА_2  в дохід держави судовий збір в сумі 384 грн 20 коп.
       Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції ОСОБА_3 подала апеляційну скаргу у якій просить його скасувати та ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог. 
На обґрунтування доводі апеляційної скарги зазначає, що оскаржуване рішення є незаконним, необґрунтованим та таким, що ухвалене із неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права. Зазначає, що перебуває у зареєстрованому шлюбі із відповідачем, від шлюбу вони мають двох неповнолітніх дітей. Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 27.09.2019 було відкрито провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на неповнолітніх дітей. Вказує, що вона не була залучена до участі у справі, оскаржуване судове рішення порушує права двох неповнолітніх дітей, які вона захищає, оскільки рішення суду про стягнення аліментів із ОСОБА_2 на утримання його матері вплине на розмір аліментів, стягнутих із останнього на неповнолітніх дітей. Крім того, позивач не довела факт, що станом на момент подачі позову вона потребує матеріальної допомоги.
       Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_3 підлягає задоволенню із наступних підстав.
       Відповідно до вимог частини першої статті 367 ЦПК України  під час розгляду справи в апеляційному порядку суд переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
       Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив із наявності підстав щодо стягнення із ОСОБА_2 аліментів на утримання його матері.
Стаття 263 ЦПК України передбачає, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
       Зазначеним вимогам закону рішення суду першої інстанції не відповідає.
Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є сином позивача та ОСОБА_5 . 
Із виписки по картковому рахунку ОСОБА_1 , наданою філією ЖОУ АТ «Ощадбанк» вбачається, що позивач є пенсіонеркою та отримує пенсію у розмірі 3 416,46 грн.
Згідно з довідкою в/ч НОМЕР_1 від 12.02.2019, ОСОБА_1 поставлений діагноз ревматоїдний поліартрит з ураженням дрібних суглобів обох костей, ступнів та позивачу рекомендоване реабілітаційне лікування в санаторії курортного типу.
Із матеріалів справи вбачається, що син позивача ОСОБА_2 працює в ПАТ «Київметробуд» на посаді начальника юридичного відділу та його дохід за період із червня по листопад 2018 року склав 60 637,04 грн.
Згідно з ч.1 ст.202 СК України повнолітні дочка, син зобов`язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги.
Необхідність матеріальної допомоги визначається в кожному конкретному випадку залежно від матеріального становища батьків. До уваги приймається отримання батьками пенсії, державних пільг, субсидій, наявність у батьків майна, що може приносити дохід, тощо. Сам по собі факт непрацездатності батьків не зумовлює виникнення у дітей обов`язку надання їй утримання та не свідчить про наявність потреби в отриманні матеріальної допомоги.
Відповідно до статті 205 СК України суд визначає розмір аліментів на батьків у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) з урахуванням матеріального та сімейного стану сторін. При визначенні розміру аліментів та додаткових витрат суд бере до уваги можливість одержання утримання від інших дітей, до яких не пред`явлено позову про стягнення аліментів, дружини, чоловіка та своїх батьків.
У пункті 21 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що обов`язок повнолітніх дочки, сина утримувати своїх непрацездатних батьків, які потребують матеріальної допомоги (стаття 202 СК України), не є абсолютним. У зв`язку з цим суд на вимогу дочки, сина, до яких пред`явлено позов про стягнення аліментів, зобов`язаний перевірити їхні доводи про ухилення батьків від виконання своїх обов`язків щодо них (статті 204 СК України).
Згідно Закону України «Про Державний бюджет України на 2019 рік» (на час ухвалення судового рішення ) прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць у 2019 році для осіб, які втратили працездатність становить з 01 січня 2019 року 1 497 грн, з 01 липня 2019 року - 1 564 грн, а з 01 грудня 2019 року 1 638 гривень. 
На підставі статей 76-81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень належними, допустимими, достовірними та достатніми доказами, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Обгрунтовуючи позовні вимоги ОСОБА_1 посилалася на те, що вона є пенсіонеркою, після смерті чоловіка у спадок отримала квартиру, три земельні ділянки та дачу в ст «Пульс» у с.Березівка Житомирського району Житомирської обл., які вона вимушена утримувати самостійно сплачуючи комунальні платежі і земельні податки. Також вона потребує реабілітаційного лікування.
Незважаючи на те, що з позовом про стягнення аліментів позивач звернулася в листопаді 2019 року, ОСОБА_1 надала докази про розмір її пенсії за грудень 2017 року. Тобто, той розмір пенсії, яку вона отримувала за два роки до пред`явлення позову до суду. 
Крім того, позивач не надала жодного доказу про понесені нею витрати на придбання ліків, що є її процесуальним обов`язком відповідно до ст.81 СК України.
Сам факт встановлення ОСОБА_1 діагноз ревматоїдний поліартрит з ураженням дрібних суглобів обох костей, ступнів та те, що позивачу рекомендоване реабілітаційне лікування в санаторії курортного типу не свідчить, що вона потребує матеріальної допомоги.
Звертаючись до суду з позовом ОСОБА_1 зазначила, що утриманців відповідач не має. 
Разом з тим, з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 є батьком доньки ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та доньки ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . 
Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 27 вересня 2019 року відкритого провадження у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дітей. На теперішній час справа не розглянута.
Згідно копії довідки до акту огляду медико-соціальної експертної комісії серії АВ №0991526 від 26 травня 2019 року ОСОБА_2 є інвалідом 2 групи довічно.
Стаття 1 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» визначає, що непрацездатні громадяни – особи, які досягли встановленого законом пенсійного віку або визнані інвалідами, у тому числі діти-інваліди, а також особи, які мають право на пенсію у зв`язку з втратою годувальника відповідно до цього Закону.
В листопаді 2019 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 про стягнення з неї аліментів на його утримання на підставі ст.75 СК України. Зазначав, що заробітної плати, яку він отримує, недостатньо для забезпечення достатнього життєвого рівня, оскільки він потребує постійного догляду, прийому ліків, санаторно-курортного лікування та реабілітації.
Звернення ОСОБА_2 з позовом до ОСОБА_3 про стягнення аліментів, свідчить про його незадовільне матеріальне становище, з урахуванням того, що він є інвалідом 2 групи.
В позовній заяві ОСОБА_1 вказала, що нею не подано до відповідача по цій справі іншого позову з тим самим предметом та з тих самих підстав.
Разом з тим, на час подання ОСОБА_1 позову до Богунського районного суду м. Житомира в провадженні Печерського районного суду м. Києва перебувала цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів. 11 жовтня 2019 року в справу вступила ОСОБА_3 , як третя особа без самостійних вимог на стороні відповідача. Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 18 грудня 2019 року позовну заяву ОСОБА_1 залишено без розгляду.
Таким чином, висновок суду першої інстанції про наявність підстав для частково задоволення позову є неналежним чином мотивованим, а також не враховано наведені вище обставини, які вказують на не можливість ОСОБА_2 надавати матеріальну допомогу ОСОБА_1 .
За таких обставин рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про відмову у задоволенні позові. 
Відповідно до частини 6 ст.141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. 
Позивач ОСОБА_1 звільнена від сплати судового збору на підставі п.10 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», а тому понесені ОСОБА_3 витрати по оплаті судового збору за подання апеляційної скарги в сумі 1 260 грн повинні компенсуватися їй за рахунок держави. 
Відповідно до п.2 ч.3 ст.389 ЦПК України судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п1ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб не підлягають касаційному оскарженню. Малозначними є справи про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за просторечення сплати аліментів (п.3 ч.6 ст.19 ЦПК України). Дана справа є малозначною в силу вимог закону.  
Керуючись 259, 268, 367, 368, 374, 376, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд,
п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.
Рішення Богунського районного суду м. Житомира від 18 грудня 2019 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.
Відмовити в задоволенні позову  ОСОБА_1  до  ОСОБА_2  про стягнення аліментів на утримання непрацездатної матері.
Судові витрати (судовий збір), понесені ОСОБА_3 за подання апеляційної скарги у розмірі 1260 грн 00 коп. компенсувати за рахунок держави.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає оскарженню в касаційному порядку. Дата складення повного судового рішення 04 березня 2020 року.

Головуючий 

Судді