ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 травня 2020 року	Львів	Справа № 1.380.2019.004663 пров. № А/857/836/20	

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді                                                  Коваля Р.Й.,
суддів                                                                       Гуляка В.В.,
                                                                                 Святецького В.В.,
з участю секретаря судового засідання                Хітрень О.Ю.,  
позивача                                                                    ОСОБА_1 ,
представника позивача                                           Орача А.С.,   
представника відповідача                                       Гути О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 17 грудня 2019 року (прийняте у м. Львові суддею Качур Р.П.; складене у повному обсязі 22 грудня 2019 року) в справі № 1.380.2019.004663 за позовом ОСОБА_1 до Комунального закладу Львівської обласної ради «Львівський обласний центр медико-соціальної експертизи», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - Військово-лікарська комісія Військово-медичної служби Військово-медичного управління Служби безпеки України в УСБУ у Львівській області, про визнання дій і бездіяльності неправомірними та зобов`язання вчинити дії,

                                                  В С Т А Н О В И В :

У вересні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до Львівського окружного адміністративного суду із вказаним позовом та просив:
- визнати неправомірною та такою, що порушує його законні права та інтереси, відмову Комунального закладу Львівської обласної ради «Львівський обласний центр медико-соціальної експертизи» від внесення змін до Акта огляду медико-соціальної експертної комісії та Довідки від 30.01.2018 серії 12ААА № 807096 щодо причин інвалідності внаслідок захворювання, яке виникло під час проходження ним служби в органах внутрішніх справ (далі також - ОВС) або поліції;
- зобов`язати відповідача здійснити дії щодо відновлення законних прав та інтересів позивача і внести зміни до пункту 9 Довідки від 30.01.2018 серії 12ААА № 807096 щодо причин інвалідності, зазначивши що захворювання пов`язане з проходженням служби в ОВС або поліції;
- зобов`язати відповідача здійснити дії щодо відновлення законних прав та інтересів позивача і внести зміни до пункту 5 Довідки від 30.01.2018 серії 12ААА № 807096 щодо причин втрати професійної працездатності, зазначивши що захворювання пов`язане з проходженням служби в ОВС або поліції.
Позовні вимоги обґрунтовував тим, що вся його трудова діяльність (служба) проходила в структурах МВС та Державній кримінально-виконавчій службі (далі - ДКВС) Міністерства юстиції України, а тому його захворювання і, як наслідок, інвалідність, виникли у зв`язку з проходженням такої служби. Вважає відмову відповідача внести зміни до Акту огляду медико-соціальної експертної комісії та Довідки від щодо причин інвалідності внаслідок захворювання, яке виникло під час проходження ним служби в ОВС або поліції неправомірною.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 17 грудня 2019 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись із зазначеним рішенням, його оскаржив ОСОБА_1 , який вважає, що рішення суду першої інстанції є необґрунтованим, таким, що винесене без повного з`ясування всіх обставин справи та надання належної оцінки наявним у справі доказам. Тому просив скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити його повні вимоги у повному обсязі.
Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що Військово-лікарська комісія ВМС ВМУ СБУ в УСБУ у Львівській області не встановлювала причин виникнення захворювання, яке стало підставою для визнання його інвалідом. Звернув увагу на те, що вся його трудова діяльність (служба) проходила в структурах МВС та ДКВС Міністерства юстиції України, а тому його захворювання і як наслідок інвалідність виникли у зв`язку з проходженням такої служби. На військовій службі він жодного дня не перебував, відповідно захворювання у зв`язку з перебуванням на військовій службі не могло виникнути. З огляду на склад Комісії, визначений пунктом 10 Положення про медико-соціальну експертизу, такі встановлюють також причини виникнення захворювання, зокрема місце праці, умови праці та інші обставини, які зумовили погіршення стану здоров`я і саме така комісія складає акт огляду МСЕК та надає довідку щодо причин інвалідності внаслідок захворювання, яке виникло під час проходження служби в ОВС або поліції. Враховуючи зазначене та надані документи, що підтверджують факт отримання ним захворювання, Комісія має всі законні підстави для внесення змін (уточнення) до Акта огляду МСЕ та Довідки щодо причин інвалідності внаслідок захворювання, яке виникло під час проходження ним служби в ОВС та поліції, взявши до уваги документи, які підтверджують місце проходження ним служби.

Відповідач подав відзив на апеляційну скаргу, у якому вказав, що причинний зв`язок інвалідності колишніх військовослужбовців з виконанням ним обов`язків військової служби встановлюється на підставі документів, виданих військово-лікувальними закладами. При встановленні позивачу причин інвалідності Обласна МСЕК № 1 керувалася Свідоцтвом про хворобу від 28.07.2017 № 60, виданим Військово-лікарською комісією ВМС ВМУ СБУ в УСБУ у Львівській області. А медико-соціальні комісії не вправі вносити зміни до Акта огляду МСЕ в частині зміни причин інвалідності, якщо такі попередньо не внесені до Свідоцтва про хворобу. Тому просив у задоволенні апеляційної скарги ОСОБА_1 відмовити повністю.

У судовому засіданні апелянт та його представник підтримали вимоги апеляційної скарги з аналогічних підстав; просять апеляційну скаргу задовольнити. Представник позивача, вважаючи рішення суду першої інстанції законним та обгрунтованим, просила апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників судового розгляду, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги у їх сукупності, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно частково задовольнити з таких підстав.

Відповідно до пункту 4 частини першої статті 97 Закону України «Про Національну поліцію» одноразова грошова допомога призначається і виплачується особам, які за цим Законом мають право на її отримання, у разі визначення поліцейському інвалідності внаслідок захворювання, поранення (контузії, травми або каліцтва), пов`язаних з проходженням ним служби в органах внутрішніх справ або поліції...

Згідно із частиною п`ятою статті 23 Закону України «Про Державну кримінально-виконавчу службу України» на осіб рядового і начальницького складу кримінально-виконавчої служби поширюється соціальний захист поліцейських визначений Закону України «Про національну поліцію»...

Відтак, особи рядового і начальницького складу органів і установ виконання Державної кримінально-виконавчої служби України мають право на виплату одноразової грошової допомоги в порядку та на умовах, передбачених для поліцейських за умови, зокрема, якщо інвалідність наступила внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням служби в органах внутрішніх справ або поліції.

Як встановлено судом, ОСОБА_1 , згідно записів у трудовій книжці серії НОМЕР_1 в період з 01.08.1994 по 03.08.2017 проходив службу в органах Міністерства внутрішніх справ України та Державної кримінально-виконавчої служби України.
Наказом начальника Державної установи «Львівська виправна колонія (№ 48)» від 03.08.2017 № 52/ОС/ВП-17 позивач звільнений у запас (через хворобу) відповідно до Закону України «Про Національну поліцію».

Перед звільненням позивача було скеровано для проходження військово-лікарської комісії до Військово-лікарської комісії Військово-медичної служби Військово-медичного управління Служби безпеки України в УСБУ у Львівській області (далі - ВМС ВМУ СБУ в УСБУ у Львівській області). 
Відповідно до Свідоцтва про хворобу № 60 від 28.07.2017 позивача визнано непридатним до військової служби у мирний час, обмежено-придатним воєнний час; захворювання пов`язане з проходженням військової служби.

Надалі він звернувся до Комунального закладу Львівської обласної ради «Львівський обласний центр медико-соціальної експертизи» для призначення групи інвалідності. Рішенням МСЕК, з урахуванням Свідоцтва про хворобу від 28.07.2017 № 60, виданого ВМС ВМУ СБУ в УСБУ у Львівській області, позивача визнано інвалідом третьої групи, інвалідність пов`язана з проходженням військової служби.

Після цього позивач звернувся до Західного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних та пробації Міністерства юстиції України для призначені одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), поранення, інвалідності або втрати професійної працездатності осіб рядового начальницького складу.
Проте відповідно до протоколу № 5-18 від 19.10.2018 Комісія відмовила йому в призначенні та виплаті одноразової грошової допомоги, обґрунтовуючи відмову тим, що його захворювання пов`язане з проходженням військової служби.

30.11.2018 позивач звертався до голови Військово-лікарської комісії ВМС ВМУ СБУ в УСБУ у Львівській області з листом, у якому просив внести зміни до Свідоцтва про хворобу № 60 від 28.07.2017 та видати нове свідоцтво про хворобу з вказанням, що його захворювання пов`язане не з проходженням військової служби, а пов`язане з проходженням служби в ОВС або поліції.

На це звернення Військово-лікарська комісія ВМС ВМУ СБУ в УСБУ у Львівській області листом від 16.04.2019 повідомила позивача, що нею проводяться медичні огляди лише з метою визначення придатності за станом здоров`я до військової служби, а оцінка захворювання на предмет придатності до проходження служби в органах поліції та (або) МВС не проводиться. Тому вказала на відсутність підстав для внесення відповідних змін до Свідоцтва про хворобу № 60. 

Не погоджуючись із відмовою в призначенні та виплаті одноразової грошової допомоги, 11 лютого 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Західного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних та пробації Міністерства юстиції та просив:
визнати неправомірною відмову (протокол № 5-18 від 19.10.2018 р) комісії Західного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних та пробації Міністерства юстиції з розгляду питань щодо призначення і виплати одноразової грошової допомоги у призначенні йому одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), поранення, інвалідності або втрати професійної працездатності осіб рядового начальницького складу;
зобов`язати відповідача здійснити виплату йому одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності осіб рядового начальницького складу.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 15 травня 2019 року, залишеним змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 09 липня 2019 року, в задоволенні позовних вимог відмовлено.

Тоді 15.07.2019 позивач звернувся до Обласної МСЕК № 1 з листом та просив внести зміни (виправлення) в Довідці (серія 12ААА № 002763) про результати визначення у застрахованої особи ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, а саме у пункті 5 (причина втрати професійної працездатності)) замість «захворювання пов`язане з проходженням військової служби», вказати «захворювання, пов`язане з проходженням служби в поліції». Також такі зміни (виправлення) просив зробити у пункті 9 довідки (серія 12ААА № 807096) до акта медико-соціальної комісії.

Листом від 31.07.2019 № 27 обласна МСЕК № 1 Комунального закладу Львівської обласної ради «Львівський обласний центр медико-соціальної експертизи» відмовила позивачу у внесенні змін щодо виникнення причин його інвалідності. Відмова, з покликанням на пункти 3, 12 Положення про медико-соціальну експертизу, мотивована тим, що при проведенні медико-соціальної експертизи, а саме при встановленні причини інвалідності відповідач керувався Свідоцтвом про хворобу від 28.07.2017 № 60, виданим ВМС ВМУ СБУ в УСБУ у Львівській області.

Вважаючи таку відмову неправомірною, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Приймаючи рішення про відмову в задоволенні позову, суд першої інстанції мотивував його тим, що при проведенні медико-соціальної експертизи, а саме при встановленні причини інвалідності відповідач керувався Свідоцтвом про хворобу від 28.07.2017 № 60, виданим ВМС ВМУ СБУ в УСБУ у Львівській області, в якому зазначено, що захворювання пов`язане з проходженням військової служби.
При цьому комісія не проводить власних досліджень, а лише проводить огляд особи та вивчає медичні документи, які складені лікувальним закладом.
Законодавством не надано комісії повноважень на внесення відповідних змін до Акта огляду МСЕК та Довідки в частині зміни причин інвалідності, якщо такі попередньо не внесено до Свідоцтва про хворобу.
Таким чином, відмовляючи позивачу у внесенні виправлень до Акта огляду МСЕК та Довідки в частині зміни причин інвалідності з тих підстав, що саме така причина зазначена у Свідоцтві про хворобу, комісія діяла в межах наданих їй повноважень.

Проте, колегія суддів апеляційного суду вважає такі висновки суду першої інстанції помилковими, виходячи з таких підстав.

Процедуру проведення медико-соціальної експертизи хворим, що досягли повноліття, потерпілим від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, особам з інвалідністю (далі - особи, що звертаються для встановлення інвалідності) з метою виявлення ступеня обмеження життєдіяльності, причини, часу настання, групи інвалідності, а також компенсаторно-адаптаційних можливостей особи, реалізація яких сприяє медичній, психолого-педагогічній, професійній, трудовій, фізкультурно-спортивній, фізичній, соціальній та психологічній реабілітації визначає Положення про медико-соціальну експертизу, затверджене постановою Кабінету Міністрів України від 3 грудня 2009 року № 1317 (далі - Положення).

Відповідно до пункту 3 Положення медико-соціальна експертиза проводиться особам, що звертаються для встановлення інвалідності, за направленням лікувально-профілактичного закладу охорони здоров`я після проведення діагностичних, лікувальних і реабілітаційних заходів за наявності відомостей, що підтверджують стійке порушення функцій організму, обумовлених захворюваннями, наслідками травм чи вродженими вадами, які спричиняють обмеження життєдіяльності.

Згідно із пунктом 5 Положення комісії у своїй роботі керуються Конституцією і законами України, актами Президента України та Кабінету Міністрів України, нормативно-правовими актами відповідних державних замовників, інших центральних органів виконавчої влади, що регулюють відносини державних замовників, інших центральних органів виконавчої влади, що регулюють відносини у зазначеній сфері, та цим Положенням, іншими нормативно-правовими актами з питань медико-соціальної експертизи.

За приписами пунктів 11, 12, 14 Положення міські, міжрайонні, районні комісії визначають, зокрема, ступінь обмеження життєдіяльності осіб, що звертаються для встановлення інвалідності, потребу в сторонньому нагляді, догляді або допомозі, реабілітації, реабілітаційний потенціал, групу інвалідності, причину і час її настання, професію, з якою пов`язане ушкодження здоров`я, а також ступінь втрати професійної працездатності (у відсотках) працівників, які одержали ушкодження здоров`я, пов`язане з виконанням ними трудових обов`язків.
Обласні, центральні міські комісії, зокрема: здійснюють організаційно-методичне керівництво та контроль за діяльністю відповідно районних, міжрайонних, міських комісій, перевіряють правомірність прийнятих ними рішень і в разі визнання їх безпідставними змінюють їх; повторно оглядають осіб, що звертаються для встановлення інвалідності і оскаржили рішення районних, міжрайонних, міських комісій, перевіряють якість розроблення індивідуальних програм реабілітації, здійснюють контроль за повнотою і якістю їх виконання; проводять у складних випадках огляд осіб, що звертаються для встановлення інвалідності, за направленнями районних, міжрайонних, міських комісій.
Комісії мають право, зокрема: одержувати від державних органів, закладів охорони здоров`я, підприємств, установ та організацій незалежно від форми власності і виду їх діяльності відомості, необхідні для роботи комісій.

Пунктом 19 Положення визначено, що комісія проводить засідання у повному складі і колегіально приймає рішення. Відомості щодо результатів експертного огляду і прийнятих рішень вносяться до акта огляду та протоколу засідання комісії, що підписуються головою комісії та її членами і засвідчуються печаткою.

Згідно із пунктом 20 Положення комісія під час встановлення інвалідності керується Інструкцією про встановлення груп інвалідності, затвердженою МОЗ за погодженням з Мінсоцполітики та Радою Федерації незалежних профспілок України.

Механізм встановлення груп інвалідності регулює Інструкція про встановлення груп інвалідності, затверджена наказом Міністерства охорони здоров`я України від 05.09.2011 № 561; зареєстрована в Міністерстві юстиції України 14.11.2011 за № 1295/20033 (далі - Інструкція), згідно з пунктом 1.10 якої при огляді у МСЕК проводяться: вивчення документів, що підтверджують стійке порушення функцій організму, обумовлене захворюваннями, наслідками травм або вродженими вадами, які спричиняють обмеження нормальної життєдіяльності особи; опитування хворого; об`єктивне обстеження та оцінка стану всіх систем організму, необхідних лабораторних, функціональних та інших методів дослідження усіма членами комісії.

Порядок, умови та критерії встановлення інвалідності медико-соціальними експертними комісіями визначає Положення про порядок, умови та критерії встановлення інвалідності, затверджене постановою Кабінету Міністрів України від 3 грудня 2009 р. № 1317, відповідно до пункту 12 якого причинний зв`язок інвалідності колишніх військовослужбовців з перебуванням на фронті або з виконанням ними інших обов`язків військової служби встановлюється на підставі документів, виданих військово-лікувальними закладами, а також інших документів, що підтверджують факт отримання поранення (захворювання).

За змістом цих норм відповідач має право, зокрема, витребовувати за необхідності додаткові документи, що підтверджують факт, місце та причини отримання захворювання (інвалідності), в т.ч. й щодо місця праці (проходження служби); враховувати такі документи при проведенні медико-соціальних експертиз. 
Разом з тим, законодавство не містить заборон на внесення Комісією відповідних змін до Акта огляду МСЕК та Довідки, в т.ч. й в частині зміни причин інвалідності, якщо такі попередньо не внесено до Свідоцтва про хворобу. 
Всупереч приписам частини другої статті 77 КАС України відповідачем на підтвердження зазначених обставин не надано жодних доказів.

За таких умов відповідач має достатні підстави для прийняття рішення щодо зміни причин інвалідності, зокрема внаслідок захворювання, яке виникло під час проходження позивачем служби в ОВС або поліції згідно з додатково наданими позивачем документами, при тому, що такі документи під час проведення огляду МСЕК відповідачем не витребовувалися та не досліджувалися.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Разом з тим, колегія суддів апеляційного суду враховує, що вирішення питань щодо визначення міри втрати здоров`я, ступеня обмеження життєдіяльності особи, причин інвалідності тощо є дискреційним повноваженням відповідача.

За таких обставин, позов підлягає частковому задоволенню шляхом визнання неправомірної відмови відповідача від внесення змін до Акта огляду МСЕК та Довідки від 30.01.2018 серії 12ААА № 807096 щодо причин інвалідності внаслідок захворювання, яке виникло під час проходження ним служби в органах внутрішніх справ або поліції та зобов`язання його повторно розглянути заяву позивача про внесення змін до вказаних Акта та Довідки щодо причин інвалідності внаслідок захворювання, яке виникло під час проходження ним служби в органах внутрішніх справ або поліції з урахуванням висновків суду.

При цьому колегія суддів апеляційного суду враховує й те, що позивач вичерпав усі можливі передбачені законодавством способи захисту свого порушеного права, а застосований судом захід захисту буде ефективним і єдино вірним у спірних правовідносинах.

Правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості й забезпечує ефективне поновлення в правах (абзац 10 пункту 9 Рішення Конституційного Суду України від 30 січня 2003 року № 3-рп/2003).

Згідно з частиною першою статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Окрім цього, надаючи правову оцінку належності обраного позивачем способу захисту, суд зважає й на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, відповідно до якої кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Згідно зі статтею 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є:
1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи;
2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;
3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи;
4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

З огляду на вищевикладене, доводи апеляційної скарги є частково суттєвими і складають підстави для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, через що рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з прийняттям постанови про часткове задоволення позову.

Керуючись ст.ст. 229, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

                                                  П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Львівського окружного адміністративного суду від 17 грудня 2019 року в адміністративній справі № 1.380.2019.004663 скасувати.

Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати неправомірною відмову Комунального закладу Львівської обласної ради «Львівський обласний центр медико-соціальної експертизи» від внесення змін до Акта огляду медико-соціальної експертної комісії та Довідки від 30.01.2018 серії 12ААА № 807096 щодо причин інвалідності внаслідок захворювання, яке виникло під час проходження ним служби в органах внутрішніх справ або поліції.

Зобов`язати Комунальний заклад Львівської обласної ради «Львівський обласний центр медико-соціальної експертизи» повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про внесення змін до Акта огляду медико-соціальної експертної комісії та Довідки від 30.01.2018 серії 12ААА № 807096 щодо причин інвалідності внаслідок захворювання, яке виникло під час проходження ним служби в органах внутрішніх справ або поліції з урахуванням висновків суду.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. 

Головуючий суддя	 	Р. Й. Коваль 	
судді	 	В. В. Гуляк 	
 	 	В. В. Святецький  	
Постанова складена у повному обсязі 28 травня 2020 року.