Ухвала
 
03 червня 2020 року
місто Київ
 
справа № 2-996/2008
провадження № 61-6349ск20
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Погрібного С. О. (суддя-доповідач), Олійник А. С., Яремка В. В., розглянув касаційну скаргу Акціонерного товариства 
«АЛЬФА-БАНК» на ухвалу Чернівецького апеляційного суду від 27 лютого 2020 року у цивільній справі за позовом  ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання договору купівлі-продажу дійсним та визнання права власності на квартиру,
ВСТАНОВИВ:
І. ІСТОРІЯ СПРАВИ
Стислий виклад змісту рішень судів першої та апеляційної інстанцій
Рішенням Шевченківського районного суду м. Чернівці від 14 лютого 2008 року у справі № 2-996/2008 позов ОСОБА_1 задоволено.
23 січня 2020 року Акціонерне товариство «АЛЬФА-БАНК» 
(далі - АТ «АЛЬФА-БАНК») подало апеляційну скаргу на рішення Шевченківського районного суду м. Чернівці від 14 лютого 2008 року.
Ухвалою Чернівецького апеляційного суду від 27 лютого 2020 року відмовлено АТ «АЛЬФА-БАНК» у відкритті апеляційного провадження на рішення Шевченківського районного суду м. Чернівці від 14 лютого 2008 року.
Суд апеляційної інстанції встановив, що зазначена апеляційна скарга подана із пропуском строку, визначеного частиною першою статті 294 ЦПК України, у редакції Закону № 2453-VI від 07 липня 2010 року. Наведені заявником причини пропуску строку на апеляційне оскарження судом визнано неповажними, інших обставин заявником не зазначено, відтак відсутні підстави для поновлення такого строку.
ІІ. ВИМОГИ та АРГУМЕНТИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ
АТ «АЛЬФА-БАНК» 02 квітня 2020 року із застосуванням засобів поштового зв`язку звернулося до Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій просило скасувати ухвалу суду апеляційної інстанції як таке, що постановлено з порушенням норм процесуального права, справу направити до суду апеляційної інстанції для вирішення питання про відкриття апеляційного провадження у справі.
Ухвалою Верховного Суду від 27 квітня 2020 року касаційну скаргу залишено без руху та надано заявнику строк для виконання її вимог.
У травні 2020 року від заявника надійшли матеріали на усунення недоліків касаційної скарги, надано докази на підтвердження отримання копії оскаржуваного рішення.
Визначення заявником підстав касаційного оскарження
Провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи (частина третя статті 3 ЦПК України).
Відповідно до пункту 3 частини першої статті 389 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку ухвали суду апеляційної інстанції про відмову у відкритті апеляційного провадження.
Частиною другою статті 389 ЦПК України визначено, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
Вивчивши зміст касаційної скарги, Верховний Суд встановив, що касаційна скарга містить визначення підстав касаційного оскарження відповідно до вимог статті 389 ЦПК України.
Заявником як підстави касаційного оскарження наведеного судового рішення визначено, що:
- оскаржуване рішення суду апеляційної інстанції ухвалено з порушенням норм процесуального права в частині застосування правил обчислення строку на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції, зокрема, безпідставно застосовано підпункт 13 пункту 1 Розділу XIII Перехідних положень ЦПК України у редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів»;
- оскаржуване рішення не відповідає правовим висновкам, викладеним, зокрема, у постанові Верховного Суду від 18 березня 2020 року у справі № 755/6119/17 (провадження № 61-48231св18).
Таким чином, серед підстав касаційного оскарження ухвали суду апеляційної інстанції заявником зазначена та підстава, яка згадана у частині другій статті 389 ЦПК України, що свідчить про виконання ним вимог пункту 5 частини другої статті 392 ЦПК України щодо форми та змісту касаційної скарги.
ІІІ. ЗАГАЛЬНІ ВИСНОВКИ ЩОДО ВІДКРИТТЯ КАСАЦІЙНОГО ПРОВАДЖЕННЯ
Оскільки вимоги ухвали суду виконані, касаційна скарга подана з дотриманням вимог статті 392 ЦПК України, а наведені підстави касаційного оскарження відповідають положенням статті 389 ЦПК України для відкриття касаційного провадження.
Судом не встановлено наявності достатніх й обґрунтованих підстав для залишення касаційної скарги без руху, повернення касаційної скарги, а так само відмови у відкритті касаційного провадження.
IV. ВИРІШЕННЯ ПИТАННЯ ЩОДО ПОНОВЛЕННЯ СТРОКУ НА КАСАЦІЙНЕ ОСКАРЖЕННЯ
У касаційній скарзі заявник просить поновити строк на касаційне оскарження ухвали суду апеляційної інстанції, яке ухвалено 27 лютого 2020 року, оскільки під час перебігу та до завершення тридцятиденного строку касаційного оскарження зазначеної ухвали оголошено карантин, що має наслідком зупинення перебігу зазначеного процесуального строку.
Згідно з частинами першою та другою статті 390 ЦПК України касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.
Відповідно до частини третьої наведеної статті строк на касаційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині третій статті 394 цього Кодексу.
Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року № 211 з 12 березня 2020 року на всій території України установлено карантин.
Відповідно до пункту 3 Розділу ХІІ «Прикінцеві положення» ЦПК України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтею 390 цього Кодексу, а також інші процесуальні строки щодо касаційного оскарження продовжуються на строк дії такого карантину.
Ураховуючи, що оскаржуване рішення суду апеляційної інстанції ухвалено 27 лютого 2020 року, закінчення тридцятиденного строку на касаційне оскарження такого рішення припадає у період дії карантину.
Разом з цим, Верховний Суд відмовляє у поновленні строку на касаційне оскарження рішення суду апеляційної інстанції, оскільки такий строк продовжено в силу закону, що не потребує ухвалення з цього приводу окремого процесуального рішення судом.
Керуючись статтями 389, 390, 392, 394, 395 ЦПК України, Верховний Суд
УХВАЛИВ:
Відмовити у поновленні Акціонерному товариству «АЛЬФА-БАНК» строк на касаційне оскарження ухвали Чернівецького апеляційного суду від 27 лютого 2020 року.
Відкрити касаційне провадження у справі.
Витребувати із Шевченківського районного суду м. Чернівці цивільну справу № 2-996/2008 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання договору купівлі-продажу дійсним та визнання права власності на квартиру.
Надіслати учасникам справи копії касаційної скарги та доданих до неї документів, роз`яснити їм право подати відзив на касаційну скаргу, який за формою і змістом має відповідати вимогам статті 395 ЦПК України, у строк до 03 липня 2020 року.
Провести попередній розгляд справи колегією у складі трьох суддів.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:                                                                                                             С. О. Погрібний

                                                                                                            А. С. Олійник

                                                                                                            В. В. Яремко