ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 квітня 2020 р. 	Справа № 520/12286/19	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: П`янової Я.В.,
Суддів: Зеленського В.В. ,  Чалого І.С. ,
розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Красноградської міської ради на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 07.02.2020 року, головуючий суддя І інстанції: Мельников Р.В., м. Харків, повний текст складено 07.02.20 року по справі № 520/12286/19
за позовом              ОСОБА_1  
до             Красноградської міської ради                     
про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 (далі також за текстом - позивач) звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Красноградської міської ради (далі також за текстом - відповідач), в якому просив суд: визнати протиправним та скасувати рішення Красноградської міської ради від 24.10.2019 року № 2693-VII в частині відмови ОСОБА_1 у наданні дозволу на складання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для оформлення права власності, орієнтовною площею 0,01 га для будівництва та обслуговування гаражу за адресою, АДРЕСА_1 ; зобов`язати Красноградську міську раду повторно розглянути на першому пленарному засіданні, що відбудеться після набрання рішення суду законної сили, заяву позивача від 16.09.2019 про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 0,01 га, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 (згідно з доданою схемою), для будівництва індивідуального гаражу; заборонити відповідачу при прийнятті в подальшому ухвалювати рішення про відмову в задоволенні заяви з тих саме підстав.
Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 07 лютого 2020 року адміністративний позов ОСОБА_1 – задоволено частково.
Визнано протиправним та скасовано рішення Красноградської міської ради від 24.10.2019 року № 2693-VII в частині відмови ОСОБА_1 у наданні дозволу на складання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для оформлення права власності, орієнтовною площею 0,01 га для будівництва та обслуговування гаражу за адресою, АДРЕСА_1 .
Зобов`язано Красноградську міську раду повторно розглянути заяву позивача від 16.09.2019 року про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 0,01 га, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 (згідно з доданою схемою), для будівництва індивідуального  гаражу.
Стягнуто на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , код – НОМЕР_1 ) сплачену суму судового збору у розмірі 768 (сімсот шістдесят вісім) грн. 40 коп. за рахунок бюджетних асигнувань Красноградської міської ради (вул. Бєльовська, буд. 94, м. Красноград, Харківська обл., 63304, код ЄДРПОУ - 04058686).
У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
Не погодившись з прийнятим рішенням в частині задоволених позовних вимог, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій посилається на порушення судом норм матеріального права, неповне з`ясування обставин справи.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги відповідач зазначає, що ст. 118 Земельного кодексу України чітко регламентує, що підставою для відмови у наданні дозволу є невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації.
Вимогами п. 3 ст. 24 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» встановлено, що в разі відсутності плану зонування або детального плану території, затвердженого відповідно до вимог цього Закону, передача (надання) земельних ділянок із земель державної або комунальної власності у власність чи користування фізичним та юридичним особам для містобудівних потреб забороняється.
На територію, де позивач має намір отримати у власність земельну ділянку для будівництва гаража, план зонування або детальний план території не виготовлявся і рішенням сесії Красноградської міської ради не затверджувався.
Крім того, відповідно до інформації Відділу архітектури і містобудування Красноградської райдержадміністрації (лист від 17.02.2020 року № 09-32/07) будівництво індивідуальних гаражів на території колишньої ПМК - 3 не передбачено Генеральним планом м. Красноград.
Зазначений доказ не надавався суду першої інстанції в зв`язку з тим, що сама відсутність детального плану, який уточнює положення Генерального плану відповідно до законодавства, на думку міської ради, є достатньою підставою для відмови у наданні дозволу.
Отже, у міської ради відсутні будь-які правові підстави для прийняття рішення про надання дозволу на розробку проекту землеустрою, так як встановлено факт невідповідності місця розташування земельної ділянки для будівництва індивідуального гаражу Генеральному плану міста та невідповідність вимогам п. 3 ст. 24 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності».
Суд першої інстанції в мотивувальній частині рішення не надає належної оцінки тій обставині, що нормою Закону встановлено пряму заборону, яка і є підставою для відмови у наданні дозволу. Натомість, суд вказує на те, що зацікавлена особа може отримати дозвіл на розробку проекту землеустрою, і дана обставина не покладає на міську раду обов`язку щодо надання цієї земельної ділянки у власність. 
Тобто, на думку суду, міська рада на етапі розгляду клопотання про надання дозволу на розробку проекту відведення, установивши, що відсутній детальний план території, а генеральним планом міста взагалі не передбачено будівництва індивідуальних гаражів, і усвідомлюючи, що це є підставами для відмови у затвердженні в майбутньому проекту землеустрою, все одно повинна надавати дозвіл на його розробку.
В свою чергу, Земельним кодексом України встановлено чіткі етапи безоплатної передачі громадянам у власність земельних ділянок, і саме отримання громадянином дозволу на виготовлення землевпорядної документації є початком процедури приватизації земельної ділянки, коли громадянин, реалізуючи своє право, надане законом, замовивши проект землеустрою та оплативши чималі кошти за його виготовлення, принагідно очікує, що цей проект буде затверджено у встановленому порядку, і він стане власником земельної ділянки.
З огляду на викладене, відповідач просить скасувати рішення Харківського окружного адміністративного суду від 07.02.2020 в частині задоволених позовних вимог та ухвалити в цій частині нове судове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.
ОСОБА_1 подав до суду відзив на апеляційну скаргу, вважає її доводи безпідставними, а рішення суду першої інстанції - повністю законним та обґрунтованим, з підстав, наведених у судовому рішенні. Просить суд залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення Харківського окружного адміністративного суду від 07.02.2020 - без змін.
Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України справа розглядається в порядку письмового провадження.
Колегія суддів, вислухавши суддю-доповідача, вивчивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з такого.
Судом першої інстанції встановлено та підтверджено при розгляді апеляційної скарги, що ОСОБА_1 16.09.2019 звернувся із заявою до Красноградської міської ради про надання у власність (надання дозволу на складання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для оформлення права власності) земельної ділянки, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 ( АДРЕСА_3 ) площею 0,01 га для будівництва гаражу відповідно до ст. 121 Земельного кодексу України, оскільки раніше земельної ділянки для будівництва гаражу не отримував. 
До зазначеної заяви було додано графічні фотозображення місцевості бажаної ділянки з Державної кадастрової карти України та копії паспорта та ідентифікаційного коду.
24.10.2019 Красноградською міською радою прийнято рішення № 2693-VII про відмову в наданні дозволу на складання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для оформлення права власності, орієнтовною площею 0,01 га для будівництва та обслуговування гаражу за адресою: АДРЕСА_1 , посилаючись на лист відділу містобудування, архітектури та житлово-комунального господарства Красноградської районної державної адміністрації від 29.09.2019 № 09-39/44, у зв`язку з тим, що згідно з п. 3 ст. 24 Закону України “Про регулювання містобудівної діяльності” в разі відсутності плану зонування або детального плану території, затвердженого відповідно до вимог цього Закону, передача (надання) земельних ділянок із земель комунальної власності у власність для містобудівних потреб заборонена.
Не погоджуючись з таким рішенням відповідача, ОСОБА_1 звернувся до суду з цим позовом.
Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що оскаржуване у даній справі рішення відповідача не містить в собі обґрунтувань, визначених частиною 7 статті 118 Земельного кодексу України стосовно підстав для відмови у задоволенні заяви позивача про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою та вмотивованої відмови у його наданні, що є порушенням вказаної норми Земельного кодексу України. А враховуючи обставини протиправності зазначеного рішення та наявність порушеного права позивача, суд першої інстанції дійшов висновку, що належним способом захисту порушеного права  позивача є зобов`язання Красноградської міської ради повторно розглянути заяву позивача від 16.09.2019 про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 0,01 га, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 (згідно з доданою схемою), для будівництва індивідуального  гаражу.
В свою чергу, відмовляючи в задоволенні позовних вимог в іншій частині, суд першої інстанції виходив з їх необґрунтованості та безпідставності.
Відповідно до ч.1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, отже, перегляду підлягає рішення суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог.
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо задоволення позовних вимог, виходячи з такого.
Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно зі статтею 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.
Відповідно до приписів статті 12 Земельного кодексу України до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб. 
Згідно з пунктом 34 частини першої статті 26 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" питання регулювання земельних відносин вирішуються виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради. 
Тобто, способом волевиявлення ради, яка здійснює право власності від імені відповідної територіальної громади з регулювання земельних відносин, є прийняття рішення сесією.
Статтею 46 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" визначено, що сесія ради скликається в міру необхідності, але не менше одного разу на квартал, а з питань відведення земельних ділянок та надання документів дозвільного характеру у сфері господарської діяльності - не рідше ніж один раз на місяць.
Частинами першою та другою статті 59 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" передбачено, що рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень. Рішення ради приймається на її пленарному засіданні після обговорення більшістю депутатів від загального складу ради, крім випадків, передбачених цим Законом.
Правовідносини у сфері забезпечення права на землю громадян, юридичних осіб, територіальних громад та держави, раціонального використання та охорони земель урегульовано Земельним кодексом України (далі по тексту – ЗК України). 
Відповідно до ст.116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону. 
Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування. 
Безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться в разі: а) приватизації земельних ділянок, які перебувають у користуванні громадян; б) одержання земельних ділянок внаслідок приватизації державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій; в) одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом. 
Передача земельних ділянок безоплатно у власність громадян у межах норм, визначених цим Кодексом, провадиться один раз по кожному виду використання. 
У статті 121 ЗК України передбачено норми безоплатної передачі земельних ділянок громадянам. Зокрема, для будівництва індивідуальних гаражів - не більше 0,01 гектара.
З огляду на це, ОСОБА_1 , який є громадянином України, має право на набуття права власності на земельну ділянку для будівництва індивідуального гаражу.
Підставою для набуття прав на земельну ділянку є відповідне рішення органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування. Водночас, ухвалення рішення є результатом певної правової процедури, яка йому передує.
Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
У світлі вимог цієї конституційної норми така процедура є способом дій відповідного органу державної влади або органу місцевого самоврядування.
Порядок безоплатної приватизації земельних ділянок громадянами України визначено у статті 118 ЗК України.
Згідно з ч.6 ст.118 ЗК України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею. 
За приписами ч.7 ст.118 ЗК України відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.
Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки розробляється за замовленням громадян суб`єктами господарювання, що є виконавцями робіт із землеустрою згідно із законом, у строки, що обумовлюються угодою сторін. 
У разі якщо у місячний строк з дня реєстрації клопотання Верховна Рада Автономної Республіки Крим, Рада міністрів Автономної Республіки Крим, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, не надав дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або мотивовану відмову у його наданні, то особа, зацікавлена в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності, у місячний строк з дня закінчення зазначеного строку має право замовити розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки без надання такого дозволу, про що письмово повідомляє Верховну Раду Автономної Республіки Крим, Раду міністрів Автономної Республіки Крим, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування. До письмового повідомлення додається договір на виконання робіт із землеустрою щодо відведення земельної ділянки.
Отже, законодавцем встановлено вичерпний перелік підстав, за наявності яких заявникові може бути відмовлено в наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки. У такому випадку відмова може бути визнана обґрунтованою лише тоді, коли компетентним суб`єктом владних повноважень встановлюється невідповідність місця розташування об`єкта вимогам, зазначеним у ЗК Україні, які повинні бути затверджені у встановленому законом порядку, або вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно - правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко - економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно - територіальних одиниць, проектів землеустрою  щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.
Як вбачається з рішення Красноградської міської ради від 24.10.2019, відмова позивачу в наданні дозволу на складання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для оформлення права власності мотивована п. 3 ст. 24 Закону України “Про регулювання містобудівної діяльності”, відповідно до якого в разі відсутності плану зонування або детального плану території, затвердженого відповідно до вимог цього Закону, передача (надання) земельних ділянок із земель комунальної власності у власність для містобудівних потреб заборонена. При цьому, відповідач посилається на лист відділу містобудування, архітектури та житлово-комунального господарства Красноградської районної державної адміністрації від 29.09.2019 року № 09-39/44.
Колегія суддів зазначає, що оскаржуване рішення відповідача від 24.10.2019 не містить посилання на жодну з визначених частиною 7 статті 118 Земельного кодексу України підстав для відмови в задоволенні клопотання про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою.
При цьому, необхідно зауважити, що положеннями ст.118 Земельного кодексу України визначено порядок безоплатної передачі земельних ділянок у власність громадянами, який передбачає реалізацію таких послідовних етапів: звернення громадян з клопотанням про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки; надання дозволу відповідним органом виконавчої влади або місцевого самоврядування; розробка суб`єктами господарювання за замовленням громадян проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки; погодження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в порядку, передбаченому статтею 186-1 Земельного кодексу України; затвердження відповідним органом виконавчої влади або місцевого самоврядування проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність.
Таким чином, передача (надання) земельної ділянки у власність відповідно до статті 118 Земельного кодексу України є завершальним етапом визначеної процедури безоплатної приватизації земельних ділянок.
При цьому, положення частини третьої статті 24 Закону України “Про регулювання містобудівної діяльності” забороняють до затвердження відповідної містобудівної документації саме передачу (надання) у власність чи користування земельних ділянок, проте, вказана норма не містить заборони в наданні відповідних дозволів на розроблення проектів землеустрою, які є лише початком тривалої та послідовної процедури.
Отже, отримання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки не свідчить про позитивне рішення про надання її у користування.
Зазначена позиція суду відповідає висновкам Великої Палати Верховного Суду, викладеним у постанові від 30 травня 2018 року у справі №826/5737/16, висновкам Верховного Суду, викладеним у постановах від 27 лютого 2018 року у справі № 545/808/17, від 11 червня 2019 року у справі №826/841/17, від 19 вересня 2019 року у справі №398/1456/16-а (2а/398/114/16).
Таким чином, надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки не покладає на раду обов`язку (не є підставою для виникнення зобов`язання перед особою, яка розробила проект землеустрою) щодо надання цієї земельної ділянки у власність. Рада може відмовити у затвердженні проекту та наданні земельної ділянки у власність з підстав, визначених  законом.
Зазначена позиція суду відповідає висновкам Верховного Суду, викладеним у постановах від 03 квітня 2019 року у справі 509/4722/16-а та від 29 серпня 2019 року у справі №540/2441/18, які є обов`язковими для врахування в силу ст.13 Закону України “Про судоустрій і статус суддів”, ч.5 ст.242 КАС України.
Враховуючи приписи п. д ч.1 ст. 121 ЗК України, якими унормовано право громадян України на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності для будівництва індивідуальних гаражів - не більше 0,01 гектара, та беручи до уваги, що заявлений позивачем розмір земельної ділянки відповідає вказаному, водночас, при розгляді заяви позивача не було встановлено підстав, передбачених ч.7 ст.118 ЗК України, а крім того, позивачем було подано разом з заявою необхідний пакет документів, суд першої інстанції дійшов правомірного висновку про наявність підстав для скасування рішення Красноградської міської ради від 24.10.2019 року № 2693-VII в частині відмови ОСОБА_1 у наданні дозволу на складання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для оформлення права власності, орієнтовною площею 0,01 га для будівництва та обслуговування гаражу за адресою АДРЕСА_1 .
Посилання відповідача в апеляційній скарзі на лист Відділу архітектури і містобудування Красноградської райдержадміністрації від 17.02.2020 № 09-32/07, відповідно якого будівництво індивідуальних гаражів на території колишньої ПМК-3 не передбачено Генеральним планом м. Красноград, колегією суддів не приймаються до уваги, оскільки підставою для відмови в задоволенні клопотання позивача про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою відповідачем зазначено п. 3 ст. 24 Закону України “Про регулювання містобудівної діяльності”, а не вказаний лист.
Окрім того, вказаний лист датований після ухвалення судом першої інстанції рішення по вказаній справі.
Також, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про зобов`язання Красноградську міську раду повторно розглянути заяву позивача від 16.09.2019 про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 0,01 га, що розташована за адресою: АДРЕСА_4 . АДРЕСА_1 (згідно з доданою схемою), для будівництва індивідуального  гаражу, оскільки це є належним способом захисту порушеного права  позивача.
Такий висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постановах від 14.08.2018 по справі № 815/1666/17, від 04.02.2019 по справі № 823/1121/216, від 07.02.2019 по справі № 814/702/17, від 05.03.2019 по справі № 2040/6320/18.
Доводи апеляційної скарги про те, що висновки суду першої інстанції суперечать статті 74 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», оскільки громадянин, отримавши дозвіл, замовить виготовлення проекту землеустрою у землевпорядній організації, заплатить власні кошти, і в результаті на етапі затвердження проекту отримає відмову, так і не реалізувавши своє право на отримання земельної ділянки, колегією суддів не приймаються до уваги, оскільки предметом позову, в даному випадку, є саме надання дозволу на складання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для оформлення права власності, а не передача (надання) земельної ділянки у власність, яка, відповідно до статті 118 Земельного кодексу України, є завершальним етапом визначеної процедури безоплатної приватизації земельних ділянок, що свідчить про передчасність вищезазначених висновків відповідача.
Окрім того, позиція суду відповідає висновкам Великої Палати Верховного Суду, Верховного Суду, викладеним у численних постановах, зазначених вище.
Як вбачається з ч. 2 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Відповідно до частини 1 статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Частиною 2 статті 77 КАС України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Проте, всупереч наведеним положенням, відповідач не довів правомірності свого рішення щодо відмови позивачу у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою.
Виходячи з вищезазначеного, суд першої інстанції дійшов правомірного висновку про задоволення вищезазначених позовних вимог.
Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують з підстав, наведених вище.
Таким чином, колегія суддів апеляційної інстанції підтверджує, що рішення суду першої інстанції ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному розгляді всіх обставин справи, які мають значення для вирішення спору, відповідає нормам матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, викладених у зазначеному рішенні, у зв`язку з чим підстав для його скасування не вбачається. 
Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду – без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст. ст. 243, 250, 308, 311, п.1 ч.1 ст. 315, 316, 321, 322, 325, 326 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Красноградської міської ради - залишити без задоволення.
Рішення  Харківського окружного адміністративного суду від 07.02.2020 по справі № 520/12286/19 - залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.
Головуючий суддя 		Я.В. П`янова 	
Судді	   	В.В. Зеленський    І.С. Чалий